169 
c) Polština má v několika slovích, snad vlivem maloruštiny, též 
vsuvné l po retních souhláskách před jotovými hláskami : czapla 
(jeřáb, cf čáp), kropla (krůpěj), budowla (budova), niemowle (nemluvně), 
Trebowla a p. Cf čes. Podčaplí, Třebovle, típle a j. Olbrzym (obr) 
má vsuté l, a dlawic (rus. jjaBÉTB) má vsuté l. 
4. Přesmyhnutí čili přemístění souhlásek ve slabice v polštině 
není příliš časté: vedle lsnič sie. (lesk) přichází šlnič sie. (cf stonce), 
drzwi (m. stp. džwrzy, dveře, cf. džwierka, oddžwierny), pchJa (m. 
blcha), zwiercadlo (m. wziercadío, cf wzierac, wzrok a p.) zoíza, obyč. 
pí. zolzy (m. žloza, rus. a:ejie3á, žláza). 
5. Častější je splynutí dvou neshodných souhlásek v jedinou 
souhlásku, a to: 
a) č, c, cz s s splývá v c: co (z= czso), nic (= niczs, cf nikt), 
cnota (cf ^écTHOCTB), zacny, bezecny (cf óe3*iécTHHĚ), grecki (cf 
rpénecKH), niemiecki, swiecki (od swiat), bracki (bratski), bogactwo, 
Wroclaw (Vratislav), Bracíaw (Břetislav), Raclawice (z Ratislavice), 
Wacíaw (čes. m. Váceslav, pol. by bylo Wieceslaw). 
b) dz s s přípony ski, stwo splývá v dz : ludzki (lud), žmudzki 
(žmudž), szwedzki, sasiedzki (sa^siad), sadedztwo, Siemiradzki (= Se- 
dmihradský, to jméno svým ra m. ro prozrazuje, že není vlastně 
polské). 
c) z, ž s s týchž přípon splývá v z: bozki (božský), mezki 
(mužský), m§ztwo, zaporozki (Zaporože), Zaluzki (ZaJuže), papiezki 
(papiež), francuzki, zwycie^zki (vítězný), zwyci§ztwo (vítězství), prazki, 
mnóztwo (množství) a p. 
d) s, s, sz s s týchž přípon splývá v s (což vypadá tak, jako 
by se tu s, š, sz před s vysouvalo) : ruski, czeski, wíoski, towarzystwo 
(towarzysz), probostwo (proboszcz farář), przemyski (Przemysl) a j. 
e) t s sz, cz splývá v cz: czczy (m. tszczy, cf. tiuithh), žyczyč 
(m. žytczyč), požyczyč (půjčiti m. požitčiti, cf. požytek, požyteczny), 
ale wystarczyc (vystačiti m. vystatčiti). 
f) s s, z splývá v rz: trzcina (m. trscina, cf. rus. TpocTHHa), 
urzn^č (uříznout), trznadel (m. trsnadel, strnad). 
j) g s c splývá v c: infinitiv ciéc, piéc, siéc, tJuc, wléc, 
gtrzéc, biéc, žéc, léc a p, substantiva: noc, moc, pomoc, piec a p. 
Filosofie, dějepis a filologie. 
12 
