170 
Dodatek. 
O kvantitě a přízvuku. 
Nynější polština, jakož i ostatní nářečí slovanská, zanedbává 
kvantitu hlásek ve prospěch přízvuku, jenž jedině vládne v prosodii, 
neb na něm výhradně spočívá rytmus jazyka polského. Staropolské 
hlásky, původně (náhradou i stažením) dlouhé, nejprv (v XIV. a XV, 
stol.) zdvojované, pak čárkované (á, iá, o, ió, é, ié, q, iq), nynější 
polština rozeznává a označuje jen potud, pokud mají vliv na výslov- 
nost. Proto spisovný jazyk při a, ia délky už nijak neoznačuje, 
ačkoliv lid v některých krajinách, zvláště velkopolských (jako Mazuři 
a j.) dlouhé a, ia posud vyslovuje jinak, než krátké a, ia, tak že 
zní téměř jako o, io. Nyní se tedy označuje délka jen při o, e, e 
a měkkých io, ie, i§, ale ani to ne vždy a důsledně, jako to bývalo 
v starší polštině. 
Přízvuk polský je t. zv. rytmický a spočívá vždy na předpo- 
slední slabice slov víceslabičných, ať je krátká nebo dlouhá, neboť 
přízvuk polský nemá s kvantitou nic společného, řídě se jedině 
počtem slabik. Proto se také mění, t. j. přechází se slabiky na sla- 
biku v té míře, jak slovo na konci roste, jak slovu na konci přibývá 
slabik: czlowiek, czlowieka, czlowiekowi, poíwdnie, poíudmowi, imiq, 
iimenia, dzietiq, dzieciecia, p&at, pisala, pisahsmy atd. Samo sebou 
se rozumí, že i slova jednoslabičná, kromě slůvek enklitických, mají 
svůj přízvuk. 
Úchylek od onoho pravidla v přízvuku polském je málo: 
a) Jména složená, jichž první čásť je dvouslabičná a druhá 
jednoslabičná, jako Kazimiérz, Stanislaw, Boguslaw a p. mají přízvuk 
v N. sg. buď na první nebo spíše na poslední (cf. rus.), pročež se 
dle možnosti i krátí (Kažmiérz), v ostatních pádech je přízvuk pra- 
videlně na předposlední: Kazimierza neb Kažimerza atd. 
b) Před enklitickými částicemi m, š, by, že, ci, li, jež se vždy 
skutečně bezprostředně přivěšují, a před zvratným si§ přízvuk se po- 
šinuje o slabiku dále, končí-li se slovo souhláskou: písal, pisalem, 
pisaleš, pisalby, (ale pisalaby), pisahsmy, pisalibr/šmy, wczyč, ycz?/č 
si§, uczyiem si§, uczylbi/m si§, ježeli, niželi, atoli (ale ježli, nežli) a p. 
Enklitiky to, kroč, set nemění přízvuku: tegoto, kilkakroé, elekroč, 
kilkaset, dz/ewiecset atd. 
c) Cizí slova na ia (ya) mají přízvuk (latinský) na třetí od 
konce (cf. rus.) : bablia, welia (~ vigilia), hnia, .ánglia, teorya, pro- 
wmcya, imaginacia a p. Proto někteří píší: b/blja, Gahcja atd. 
