105 
Rovněž nespolehlivým znakem jest umístění ústrojů pohlavních. 
Že zárodečníky nikoliv na konci lodyhy ale na pobočních větvích po- 
vstávají a tedy axillárními (na konci větví) jsou, jest věcí patrnou, 
a naše domácí sbírky z mnohých stanovisk toho dokládají. Budovati 
ale systém rašelinníků na jedno- nebo dvojdomosti pohlavní proto 
již radno není, poněvadž tyto rostliny právě v oné době v nejbuj- 
nějším vývinu pohlavním se nalézají, kdy pro sněhy a mrazy žádný 
pozorovatel do přírody vycházeti nemůže; z jara ale a v létě jsou 
známky zvláště po pelatkách častěji odstraněny již tak, že i jedno- 
domý druh za dvoudomý mylně by považován býti mohl. 
Návrh (klíč) k určování domácích rašelinníků. 
A. Pokožka lodyhy s porami. 
1. Buňky pokožní se závitkovými sraženinami a velkými 
porami . . . S. cymby foliům. 
2. Buňky pokož. bez sraženin, s porami někdy slabě ohra- 
ničenými. 
a) Lodyžní listy jazykovité, na zaokrouhleném konci třá- 
sni té, bez sraženin a porů . . . . S. Girgensohnii. 
b) Lodyžní listy skoro po celém kraji dlouze třásnité j. j. 
před S. fimbriatum. 
B. Pokožka lodyhy bez porů. 
1. Listy lodyžní na konci nej širší nebo velké, jazykovité. 
a) Listy na konci nej širší, tu široce uťaté a dlouže třá- 
snité, s obrubou širokou; často se spirálními sraže- 
ninami S. Lindbergii. 
b) Listy jazykovité, na okrouhlém konci třásnité, s ob- 
rubou úzkou; bez sraženin . . . S. teres. 
2. Listy lodyžní u spodiny nebo uprostřed nejširší; sraženiny 
zřetelné neb žádné. 
a) Listy uprostřed nejširší, na konci zubaté. Obruba 
uzounká . . . „ . * . . . , S. molle. 
b) Listy u spodiny nejširší, na konci více méně súženém 
zubaté neb třásnité. 
a) Obruba úzká. 
*) Listy pouze na konci třásnité nebo zubaté, někdy 
velké, někdy malé, častěji prohnuté s krajem ohrnutým 
S. cavifolium. 
**) Listy malinké, as do % od konce drobně třásnité 
a ploché . « . . . . ♦ . * S. rigid um. 
ß) Obruba ku spodině nápadně rozšířená. 
