115 
i schůdným byl, — zjistiti ani množství druhů jej pokrývajících, ani 
poměr, v jakém některé druhy nad jinými tam převládají. 
Připoj íme-li k těmto nesnázím i samu povahu rašelinníků, která 
v jejich veliké náklonnosti ku proměnlivosti tvaru a barvy spočívá, 
tu nikdy nebudeme záviděti odborníku, jenž pozornost jim věnuje, 
rozkoší výletnických, které jedinou jsou náhradou za jeho přičinlivosť. 
Že tam, kde rašelinníky menší prostory (jako lesní palouky 
a doliny) zaujímají, jeden druh před ostatními u větším množství 
vyniknouti hledí, dokazují dvě malá sphagnecoeta v nejbližším okolí 
pražském. 
Jedno z nich známo bylo již Opicovi, Schöblovi a j. starším 
botanikům před šedesáti léty. Jest to malý, v poslední době odoráním 
ještě více zmenšený palouk, jenž se od dráhy mezi lesem ku rybníku 
Motolskému sklání. Tam (dle vlastního názoru) valně převládá 
a zejména příkop lučinu rozrývající ohražuje vzácné jinak Sphagnum 
fimbriatum Wils., letošního února se skromnými plody tam sbírané, 
kdežto S. cymbifolium Hedw. jen poskrovnu sem tam roste. Jiné 
obecné druhy jsem tam nespatřil. 
Druhé bližší rašeliniště jest na západním konci a kraji lesa 
Uvalského směrem ka Běchovicům mezi potokem a strážním domkem. 
Tu rozsáhlejší plochá lučina, místy hluboce bařinatá, na níž vedle 
hojného S. cymbifolium bujně se daří S. variabile var. inter- 
o 
medium (Hoffm. spec.) ß) majus Angstr. a opět jen po skromnu 
mezi tímto S. cavifolium var. subsecundum s) molle Warnst. 
Co věrný společník pohorských rašelinníků zdobí i tuto lučinu lepá 
Drosera rotundifolia. — Jako na dvou těchto místech tak převládá 
i na jiných menších rašelinách brzy S. cymbifolium, S. varia- 
bile, S. acutifolium nebo v menší rozsáhlosti i S. Girgensohnii 
a S. rigidum. Větší pak, zvláště horské rašelinné louky pokryty 
jsou celými širými komplexy jednotlivých obecnějších druhů, mezi 
něž se druhy vzácnější jen tu a tam vměstnávají. 
8* 
