290 
a zbytky zvěřeny, jakáž v rozsedlině II. se objevila. Na této žluté 
hlíně se mi poštěstilo najiti ohniště průměru něco přes metr a 40 cm. 
mocné, obehnané opálenými kameny, vyplněné popelem a drobným 
uhlím, mezi tím na uhel shořelé ořechy lískové a kaménky lidskou 
rukou roztlučené; přes to zpukřelá země, která se pod ohništěm 
stávala mocnější a mocnější a až k úpatí se táhla. Na této vrstvě 
ležel hlinitý rum nebo hranatý drobný vápenec; vrstva ta byla 1 — 1*5 
m. mocná. 
Zdá se býti nade vši pochybnost, že vrstva hlíny, s ohništěm 
a s černou vrstvou (kulturní?) patří do diluvia a sice do jeho po- 
slední doby, — doby pastvin a lesů; — avšak vrstva hořejší jest 
asi stáří alluvialního, není ale náplav, nýbrž produkt eluvialní dílem, 
dílem ale jsou to sesutiny zvětralých nerostů. Netřeba připomenouti, 
že každá ryčka hlíny byla pozorně prohlédnuta aby se nic neztratilo. 
Nápadným mi bylo, že jsem v černé, spukřelé vrstvě, na kterou jsem 
kladl velkou naději, mimo několik přitesaných kamenů a řídké zbytky 
kostí nic nenalezl; ano, diluvialní člověk mělť ještě málo k potracení. 
Na úpatí lomů dal jsem na dvou místech až na dva metry 
hloubky kopati a sice před hromadou naházené hlíny a v levo 
vedle u velkého balvanu. Na onom místě byl nasypaný rum, pod ním 
černá země s drobným kamením a velkými na , hranách otřenými 
balvany, pod tím sledoval písek, jaký se na úpatí údolí Volinky ve 
vůkolí všude naskytuje. Na druhém místě byla žlutavá hlína, v které 
mimo nástroje na jednom místě množství rozbitých kostí se znaky 
dávného roztlučení, a sice koňských a sobích leželo, v levo se nic 
nenašlo a v hloubi 05 metru byla již skála vápencová; v právo Se 
táhla, jak se zdálo, původní hlína až pod onu hromadu. Domnívám 
se, že místo to jest dno a poslední zbytek jámy na kosti shora 
zmíněné. 
Hromada, která obsahovala dle výpovědi dělníků sem přehá- 
zenou, odstraněnou hlínu a zem, jenž se během času dílem shora, 
dílem z rozsedlin nashromáždila, musila býti skopána a odstraněna, 
abychom se dostali k původní vrstvě hlíny pod ní ležící. Mimo to jsem 
doufal, že v ní najdu fosilní zbytky sem přeházené. Laskavostí pana 
nadlesního Aloisa Nedobitého z Vimperka mohl jsem s prací 
hbitě pokračovati a získal jsem velkou zásobu kostí pocházejících 
dílem z rozsedliny I., dílem z II. a ze svahu. Arciť bylo zde vše 
mezi sebou, a jelikož mimo to zbytky z rozsedliny II. svůj pěkně 
žlutý zevnějšek ztrácejí, když zmoknou a na slunci zůstanou, což se 
stalo, když byly zde nahromaděny, nebylo by možno kosti zde nale- 
