292 
lebku a silné zuby; slabé vyboulené kosti temenné nechají souditi 
na nízký stupeň vývinu; míry kosti té dovolují souditi, že nepatří 
druhu krátkolebému. 
Jelikož pravá kosť temenní pod lineou teraperalis starý schválný 
lom ukazuje, vedle něhož jsou zatesané vroubky, byla lebka rozdrcena 
člověkem diluviálním a poškození jest takové, že nelze z něho souditi 
k tomu, jako by se bylo stalo k vůli dobytí mozku. 
Výrobky kamenné. Mnohé pocházejí z ohniště, jiné z jámy na 
kosti a z hromady. Kámen, který v krajině většinou rulovité nej- 
snáze na nástroje kamenné zpracovati by se dal, jest vápenec množ- 
ství křemene obsahující, který v ostré hrany se láme a kteréhož se 
toho času pro svou tvrdost za štěrk na cesty užívá, a pak křemenec 
(Quarzit). Tento pro svou tvrdost láme se ale těžko a nestejně. Pazourek 
se v krajině té nenajde. Nezbývalo tedy člověku diluvialnímu, než 
užiti dle možnosti těchto dvou druhů, a z nalezených nástrojů, nad 
pochybnost lidského původu, jsou větší z vápence, menší z křemence. 
Čistého křemene, který se v žilách rulových naskytuje, nalezl se 
jediný zakulacený kus. Podotýkám, že kamenné nástroje z vápence 
i v cizích krajinách již známy jsou. 
Tvar těchto nástrojů jest velmi rozličný, však při větších se dá 
účel uhodnouti; při menších špičatých jest označení to těžké jako 
všude. Hodlám z 150 kusů, které mám, a mezi nimiž snad i nahodilé 
tvary se nacházejí, nej důležitější dát vyobraziti. 
Jsou mezi nimi přitesané sekery, které upamafcují na tvary 
dánské, nástroje na spůsob toporů, kopí, šípů, dlátek, nožů, sídla, 
dále malé sloupky, slouživší nejspíš za hračku nebo ve větším počtu 
za ozdobu. 
Výrobky kostěné. Poměrně jest mnohem více těchto než ka- 
menných, nejspíš pro nedostatek vhodného kamene. Jako všude, kde 
měl diluviální člověk při ruce soba, dělal většinu svých nástrojů 
z kostí tohoto zvířete, tak je i zde více takových, pak s kostí koňských 
a jen v podřízeném počtu z hovězích, ovčích a kostí menších zvířat. 
Samo sebou se rozumí, že zlomky kostí diluviálním člověkem rozbitých 
nelze beze všeho za nástroje považovati; na jednotlivých jest to 
z upotřebených hran po jedné straně zřejmě vidno, že se jich k hra- 
bání, škrabání a podobným věcem užívalo, špičatých zlomků ná- 
hodou při štípání velkých kostí povstalých bylo rádo upotřebeno, často 
byly tyto ještě lépe obroušeny, aby byly špičatější a ostřejší, nebo 
aby byly příručnějšími. Na jednotlivých konečně jest zřejmo, že byly 
namáhavě přitesány neb přiřezány, jako zvláště na př. nástroje šípo- 
