311 
os čili prýtů, ze kterýchž se kmen na zdání jednoduchý skládá, 
avšak mohútným úžlabním prýtem jest každá úponka z polohy ko- 
nečné vytlačena do polohy poboční protilistní. Vývoj však ukazuje, 
že úponka na kmenu hned prvopočátečně po straně pod vrcholkem 
kmen prodlužujícím vzniká, pročež dogmatičtí vývoj ezpytci (jako Sachs, 
Naegeli) tvrdí, že jsou úponky révy větévky postranní, avšak nikoliv 
úžlabní jak obyčejně, nýbrž mim o úžlab ní (extraaxillární). Zastan- 
cové sympodiálního složení révy vysvětlují však poboční vznik úponky 
slabostí tohoto útvaru u porovnání s mohútným úžlabním prýtem 
vedle úponky; zejména já sám již před více léty ve svém článku: 
„Über terminale Ausgliederungen", ve zprávách naší české společ- 
nosti r. 1876 uveřejněném zcela všeobecně odůvodnil jsem zákon, 
dle kteréhož ze dvou na konci kteréhokoliv údu rostlinného se tvo- 
řících jakýchkoli částí rostlinných vždy silnější část v prodlouženém 
směru onoho údu (a dříve), a slabší vždy od počátku postranně (a po- 
zději) se tvořiti musí; čehož doklady ze všech morfologických kate- 
gorií uvésti možná. Nazval jsem zákon ten zákonem převrá- 
ceného vývoje v čase i prostoře (Gesetz der zeiträumlichen 
Verkehrung), poněvadž při tom konečný vznik některého údu v po- 
boční vznik a naopak se převrací, a co jindy později, tuto dříve se 
tvořiti počíná. Vegetační vrchol čili bod (též vzrůstním kuželem 
zvaný) některého prýtu a úžlabní pupen hned vedle toho bodu vege- 
tačního se zakládající jsou takové dvě soubytné části výtvarné, které 
tedy rovněž řečenému zákonu morfologické statiky podléhají. Oby- 
čejně jest vegetační vrchol (v na obr. 8.) mohútnější nežli úžlabní 
prýt p (v úžlabí listu l) v prvním jich obou stadiu, proto též sku- 
tečně konečnou polohu zachovává a pupen úžlabní ve směru poboč- 
ném co hrboulek vzniká. Avšak výminkou může poměrná mohútnost 
obou těchto částí zvrhnouti se v pravý opak ; úžlabní prýt může ihned 
z větší části prvotního vzrůstného kužele se tvořiti, takže tomuto 
jen menší část zbude z prvotní jeho objemnosti. To však nemůže 
se nikdy díti dle vzorce obr. 7., takže by mohútnější prýt úžlabní 
opět v postranní poloze vznikal, nýbrž dle statiky morfologické musí 
úžlabní prýt vyklenouti se v poloze konečné, jak obr. 10. ukazuje, 
seslabený pak vegetační bod v musí v poloze postranní jako odkloněn 
dále růsti; to jest pak ten tak zvaný prýt poboční mimoúžlabní. 
Úponka révy a révo vitých rostlin vůbec jest pak takovýto nápadně 
seslabený vrchol vegetační; seslabení kmenového prýtu v úponce 
jest samo sebou patrno, zvláště také se jeví tím, že úponka toliko 
malé šupinkovité lístky tvoří, kdežto dolejší část téhož prýtu v sou- 
noží kmene obsažená mohútné lupeny vytvořuje. 
