312 
Můžet se posléze také státi, že úžlabní prýt a vegetační bod 
od prvopočátku stejnou velikost a stejnou mohútnost mají; dle zá- 
kona statického drží pak mezi sebou rovnováhu; žádný z jich obou 
nezůstává pak v prodlouženém směru předešlém mateřského prýtu, 
nýbrž oba stejným úhlem od něho odkloněny vznikají, jak ukazuje 
obrazec 9. Jest to pak skutečná dichotomie, vidlicovité rozvětvení. 
Jak měnivý jest poměr mohútnosti mezi úponkou a pupenem úžlab- 
ním již při prvním počátku vývoje, prokázal již Warming, dle jehož 
pozorování při Vitis vulpina skutečně úponka a úžlabní prýt takovouto 
dichotomií dle obr. 9. vznikají, poněvadž tam úponka zprvu méně 
než u révy vinné (Vitis vinifera) seslabena jest, kdežto pro vývin 
révy obecné (Vitis vinifera) a loubince (Ampelopsis) platí obrazec 10. 
Dogmatický vývojezpytec, který seslabený vrcholek v za něco 
nového, za prýt zvláštní mimoúžlabní, a konečný pupen úžlabní, proto 
že konečný jest, za pravý vegetační bod považuje, stojí tudíž na sta- 
novisku pouhé bezmyšlénkové empirie, která povrchností svou tím 
více se odsuzuje, čím domýšlivěji sebe za tu pravou vědeckou in- 
dukcí vydává. Empirie tato neví totiž ničeho o zákonech morfolo- 
gické statiky. 
Z vývoje nelze proto též o morfologické povaze úponky vinných 
rév ničeho, ale praničeho souditi a pronáší-li se předce dle povrch- 
ního zdání, dle konečného neb pobočního vzniku, morfologický úsudek, 
musíť on nevyhnutedlně klamným býti. Pravá povaha úponek těch 
jakožto pobočně odkloněných vrcholků prýtových a platnost zákona 
morfostatického prokáže se toliko pozorováním odchylných případů, 
ve kterých mohútnost a tudíž i směr a postavení úponek a prýtů 
úžlabních způsobem pro vrcholek a úžlabní pupen obyčejným, dle 
vzorce obr. 8., změněny jsou. To se může státi buď tím, že úponka 
sesílí, stanouc se lupenatým, vegetativním prýtem a do konečného 
postavení se navrátí, buď naopak tím, že svršek kmene se oslabí 
a povahu rozvětvené úponky na se vezme, čímž taktéž úponka, ač 
nesesílena positivně, v konečnou polohu přejiti musí. 
Případy prvnějšího způsobu, ze sbírky morfologické AI. Brauna 
pocházející, vydal a vyobrazil Eichler v prvním ročníku svého „Jahr- 
buch des k. botan. Gartens zu Berlin". Úponka na révách tam vylí- 
čených nabyla více méně dokonalé povahy vegetativního kmene, a v té 
míře, ve které mohútnosti její přibylo a ona místo šupinek lupeny 
byla vytvořila, v též míře více méně dokonale rostla též v prodlou- 
ženém směru předcházející části kmene a prýt úžlabní v též míře 
více do poboční polohy, jakou obyčejně mívá, se navracel. Vyrovná- 
