313 
vajíce pak se vespolek statností svou, rozcházely se obě větve dicho- 
tomicky, čehož příklad jsem též vyobrazil v obr. 11., k němuž se 
na konec ještě vrátiti hodlám. 
Druhý opačný případ pozoroval jsem již před dvěma roky na 
jednom velmi slabém výhonku loubince (Ampelopsis quinquefolia) 
také jsem o loňském sjezdu lékařů a přírodozpytců českých v Praze 
o něm přednášel, vyobrazení a popsání toho případu však jsem posud 
neuveřejnil (leda stručně ve zprávách sjezdových), pročež na tomto 
místě o předmětu tom v morfologickém ohledu dosti zajímavém po- 
drobněji pojednati hodlám*). 
Pozoruhodná odchylka vyobrazeného v obr. 1. kmenového vý- 
honku od Ampelopsis od obyčejného jeho vytváření spočívala v tom, 
že byl vrcholek velmi slaboučkého, tenkého toho sounoží ku podobě 
úponky metamorfován. 
Listy toho výhonku, čím výše a blíže vrcholku jeho, tím doko- 
naleji jsou přeměněny z tvaru lupenového ve tvar šupin, poznenáhlým 
zakrňováním a posléze úplným vymizením čepele lupenové, takže 
toliko palisty, čím výš tím více srostající, šupinový tvar nejvyšších 
listů toho výhonku představují. Listy V a l 2 ukazují ještě dosti vyvi- 
nuté lupenovité čepele, listy l* a Z 4 však toliko zakrnělé, oblému 
tenkému hrotu podobné čepelky, l 5 má toliko malinkou špičku mezi 
krátkými cípy vysoko srostlých palistů, ostatní listy pak č 6 , P a l s 
jsou pouhé již více nerozeklané šupiny, jakové se na vidlovitých rozvět- 
veních úponek obecných nalézají. Z ůponek protilistních jest nejstarší 
a nejdolejší v 1 několikrát sympodiálně rozvětvena, skládajíc se z pěti 
posloupných os P -f I", IP + IP', IIP + IIP', IV + IV" a V. Ná- 
sledující úponka v 11 skládá se již jen ze 3 os, z nichž toliko první 
osa prodloužena, osy druhého a třetího stupně však již velmi skrá- 
ceny zůstaly. Ostatní úponky na našem výhonku, jichžto 6, r m slz r Ym 
spatřujeme již jednoduché, jednoosé; zdajíf se býti zcela bez šupiny, 
avšak ohledáme-li trochu ohnutý koneček takové úponky silnou lupou, 
spatříme tam, jakož i na konečkách všech ramen rozvětvených úponek, 
malinké často velmi zakrnělé a málo znatelné šupinky okolo vegetač- 
ního bodu osy úponkové. 
Vyobrazený výhonek loubince skládá se tedy, pokud jej vidíme, 
dle náhledu sympodiální theorie z osmi posloupných os, které jsme 
! ) Podobnou přeměnu vrcholku kmene révy vinné (Vitis vinifera) v úponku 
vyobrazil a pojednal O. Penzig v Nuovo Giornale Botanico Italiano, Vol. 
XV. N. 2. roku letošního 1883. 
