315 
úponky révo vitých (jakož i jiných dílů rostlinných) poznatelnou 
býti míní. 
Kdyby ale i ještě někdo pochyboval, zda-li úponka v YIÍ také 
z konce prýtu VII vyrostla, odpadává všecka možná pochybnost 
ohledně osy VIII, která šupinku l s nese a pak úponkovitou ovšem 
krátkou částí se končí, kterážto musí být i původem konečná, po- 
něvadž v paždí šupinky l 8 ani úžlabní výhonek více vytvořen nebyl. 
Poznavše najisto úžlabní vznik prýtu posledního VIII, jsme 
úplně oprávněni anobrž rozumně nuceni uznati též prýt VII, pak 
i VI, V atd. za úžlabní prýty posloupných generací, nesoucích tak 
jako prýt VIII po jediném listu šupinovitém, bez ohledu na jich 
poboční neb konečný vznik a vývin. Neboť kdybychom pouze dle 
vývinu soudili, museli bychom úponku v Yn považovati za ukončení 
jednoosého, mnoholistého výhonku a ostatní úponky v 1 až v VI za 
zvláštní protilistní, mimoúžlabní prýty; kdežto pak by listy č 2 , P 
až Z 6 v paždí svém neměly žádného prýtu, měl by pojednou právě 
poslední list V úžlabní prýt VIII a právě naproti témuž listu by 
scházel úponkový prýt mimoúžlabní. To však jest představa přímo 
absurdní, protože celému výhonku patrně ku konci více a více síly 
a mohútnosti, tudíž i produktivnosti ubývá, tak že by list V tím 
méně mohl vytvořiti v úžlabí svém nový výhonek, kdyby již před- 
cházející listy l\ až l 6 schopnosti té byly pozbyly. Tedy nejen 
patrná analogie všech jednolistých a jednoúponkových prýtů III až 
VIII, nýbrž i fysiologický důvod nutí nás k názoru sympodiálního 
složení celého výhonku našeho. 
Sympodiální složení tohoto kmenového listorodného výhonku 
čili prutu vinného vysvítá dále též z porovnání jeho s rozvětvenými 
úponkami protilistními. Pravilť jsem již, že vrcholek toho prutu jest 
celý na způsob složité úponky přeměněný. Pohled na úponku v 1 to 
dosvědčuje. Tato úponka má taktéž složení sympodiální, jsouc ze 5 
posloupných os složena. Každá osa její nese jeden šupinkovitý list, 
z jehož paždí osa vyššího stupně vyniká, a pak jednoduchým ramenem 
úponkovým se končí. Toť jest úplně tvar a složení vrcholku celého 
našeho prutu dle názoru sympodiálního. Také na rozvětvené takové 
úponce jest koncové rameno každé osy na stranu odbočeno, basáhrí 
články všech os dohromady pak v přímočárném spojení nápodobí 
jedinou hlavní osu, kteráž však opět jest souosí. O sympodiálním 
tomto složení rozvětvené úponky nejde mezi morfology žádný spor, 
a předce by bylo jen důsledno, kdyby vývinozpytečtí zastáncové 
mimoúžlabních prýtů na hlavních prutech vinných též jednotlivá 
