422 
vání míškův děje se bezpochyby zvláštními vlákny svalovými, jichž 
přítomnost se mi však dokázati nepodařilo. 
2. Kanálek, jenž souvisí přímo s míškem a na druhé straně 
spojuje se se žlaznatou rozvětvenou částí prvoledviny (obr. 4 C), jest 
velmi rozdílně dlouhý a vinutý. U prvoledvin více v předu těla, kde 
jednotlivé exkreční orgány vůbec jsou daleko vyvinutější, nalézá se 
řečený kanálek zprvu jakožto volná část, dále však přechází i v žlaz- 
natou stěnu prvoledviny (obr. 6 a). Avšak v prvoledvinách posledního 
páru vine se řečený kanálek zcela samostatně, nepřecházeje do žlaz- 
naté stěny části následující. 
V ohledě histologickém liší se tento kanálek úplně od posled- 
ního žlaznaté části prvoledviny. Stěny jeho jsou tenké, průsvitné, 
ze zrnité protoplasmy se skládající, v níž tu a tam objeví se malé, 
podlouhlé, stlačené jadérko (obr. 10. j). 
Centrální chodbička jeví veskrze stejné lumen, jež tedy není na 
určitých místech naduřelé. Brvy uvnitř veskrze scházejí, rovněž tak 
jako v části následující. 
3. Rozvětvená čásť kanálku vystupuje na posledním páru prvo- 
ledvin velmi zřetelně, ješto stěny její na rozhraní mezi neroz větve- 
ným a rozvětveným kanálkem již svou tlouštkou se liší (íig. 4 B). 
Vidno zde, že kanálek s částí G přechází do křivolaké, čas od času 
kulovitě naduřelé chodbičky. V každém tom nádoru vychází do stěny 
prvoledviny po jednom páru stromovitě rozvětvených kanálků druhot- 
ných. Tu a onde shledati možno pouze na jedné straně rozvětvené 
kanálky (fig. 7). Zlaznatá tato čásť prodlužuje se v dlouhý provazec, 
který čím dále dovnitř, tím více se súžuje, až končí posléze tenkým 
slepým vlákenkem (íig. 5). Stěny této třetí části výměšného orgánu 
jsou daleko tlustší, než druhé části C. Skládají se z buněk úplně 
splynulých, tak že není lze na živých orgánech znamenati stěn mezi- 
buněčných. V hrubozrné protoplasmě viděti pouze v jistých odstavcích 
od sebe uložená kulatá ostře konturovaná a jasným obsahem naplněná 
jádra s excentricky ležícím jadérkem. Na počátku prvoledviny leží 
jádra hustě k sobě seřaděná (fig. 8), kdežto v tlustších částech jsou 
tato jádra více od sebe oddělena (íig. 9), z čehož souditi lze, že 
buňky původně na počátku prvoledviny byly menší než později. Celé 
toto syncytium jest tedy provrtané předně centrálním silně křivolakým 
kanálkem, kterýž, jak se zdá, v každé buňce vysílá po dvou párech po- 
stranních rozvětvených kanálků. Některé z těchto posledních vychá- 
zejí až ku stěně prvoledviny, kdežto jiné ztrácejí se pozvolna v proto- 
plasmě (fig. 7). 
