427 
tvar, což patrně souvisí s naplňováním a vyprazdňováním se výměšné 
tekutiny. Již z tohoto fakta dalo by se souditi, že jsou to stěny žlaz- 
natého toho orgánu, jež onu tekutinu vyměšují a vyprazdňují pomocí 
druhotných kanálků do centrálního vývodu. 
Avšak vlásečnaté kanálky v protoplasmě buněk u Hemiclepsis 
marginata a Clepsine bioculata ještě pádněji potvrzují, že 
pouze ze stěn rozvětveného orgánu toho přechází výměšná tekutina 
pomocí oněch vlásečnatých chodbiček do druhotných kanálků a odtud 
osním kanálem ubírá se do stažitelného misku. 
Je-li dokázána genetická příbuznost pijavek s Místy plochými? 
Dříve se všeobecně přijímalo, že pijavky nejbližší příbuzné mají 
v trematodech, kterážto theorie hlavně Leuckartem a Gegenbaurem 
blíže byla odůvodněna následkem souhlasné podobnosti muskulatury 
obou skupin. Karel Vogt (Zoologische Briefe) poukazoval naproti 
tomu, že pijavky mají podobný vývoj jako planarie (?). 
Avšak v nové době byly tyto náhledy i samým Leuckartem*) 
správně zamítnuty a v pijavkách uznáni následkem cizopasení degene- 
rovaní annulati. 
Teprvé zase v poslední době snaží se Arnold Lang následkem 
svých studií mořské planarie Gunda segmentata navrátiti se 
k starším náhledům a uznává, že v anatomii pijavek a řečené pla- 
narie nápadný zavládá souhlas, a hlavně že jsou to jícnaté pijavky 
(tedy Clepsine a Hemiclepsis), jež v nejbližší jsou příbuznosti s Gun- 
dou. Mezi jinými vede Lang také jako důkaz parallelu mezi exkreč- 
ním systémem pijavek a planarií, což považuj em již z předu za úplně 
pochybené s to z následujících důvodů: 
Kozvětvení prvoledvin pijavek nelze uvésti na ono, jímž vyzna- 
čuje se Gunda a planarie sladkovodní; větévky postranní neodpoví- 
dají nikterak teničkým kanálkům u jmenovaných hlístů plochých, 
zakončeným vířivými buňkami. U pijavek náleží každý pár postran- 
ních větévek právě jen téže jediné buňce, již provrtává současně 
střední, hlavní kanálek, kdežto u planarií odpovídá každá větévka 
postranní zvláštní buňce. 
Zvláště však rozdělení prvoledvin pijavek po segmentech mluví 
vůbec proti každému pokusu uvádění prvoledvin hirudineí v parallelu 
*) LeucJcart, Die menschlichen Parasiten und die von ihnen herrührenden Krank- 
heiten. 2 Auflage. I. Bd. 1879. 
