stavované, Zimmermannovo sestavení dobrotivosti se souhlasem je 
tudíž zcela správné. 
II. Idea vnitřní volnosti je souhlas mezi vlastní vůlí 
skutečnou a jejím pouhým obrazem, jejž si chtéjící osoba sama činí 
na základě posouzení mravního, tedy shoda náhledu s vůlí, svědomí 
s jednáním. 
Že také zde máme před sebou poměr harmonický, jest patrno. 
Zimmermann*) nazývá ideu volnosti „harmonií mezi náhledem 
a vůlí" a ideu dobrotivosti „souhlasem mezi vlastní vůlí a vlastní 
představou vůle cizé". Ve své esthetické soustavě pak činí rozdíl 
mezi souhlasem čili harmonií v užším slova toho smyslu, k němuž 
co zvláštní případ z oboru ethického patří dobrotivost, a charak- 
tcrističností čili význačností, kníž staví praktickou ideu 
vnitřní volnosti. Souhlasem dle výkladu toho jest poměr dvou členů, 
jichž obsah není sice naprosto totožný, přece však převahou stejný. 
Charakterističnost povstává tenkráte, když celý obsah jednoho členu 
jest obsažen v bohatším obsahu členu druhého, jenž se arci jakýmsi 
přebytkem obsahu od onoho liší. Souhlas můžeme tudíž naznačiti 
formulí (a + m):{a-{-n), význačnost zase formulí a : (a -f m). Bo- 
hatší těchto dvou členů poměru význačnosti (a + m) je vzor, chudší 
(a) pak jeho obraz. 
Jakási obdoba mezi shodou mravního náhledu se skutečnou vůlí 
a shodou umělecké idey se skutečným provedením její nabízí se nám 
sice při prvním pohledu. Avšak při bližším zkoumání nelze neuznati, 
že analogie ta má platnost nanejvýš pro onen spůsob tvoření umě- 
leckého, jejž idealistickým nazýváme, t. j. při němž jest vzorem ideal 
pouze ve fantasii umělcově vzniklý, tedy pouhá představa, která 
uskutečnění své předbíhá. Jest však ještě jiný spůsob tvoření, jejž 
realistickým, v posledních koncích i naturalistickým nazýváme, při 
němž vzor co skutečný předmět existuje před obrazem. Zde pak ne- 
směřuje činnost umělcova od pouhé myšlenky (jíž nic skutečného 
neodpovídá) k jejímu uskutečnění, nýbrž od skutečnosti k pouhému 
obrazu jejímu. Směry ty jsou opačné; neboť obraz zajisté stojí 
uprostřed mezi pouhou myšlenkou a plnou skutečností **) : 
Id ea Obraz Skutečnost 
Tvoření idealistické Tvoření realistické. 
*) „Uiber Trend elenburg's Einwürfe gegen Herbarťs praktische Ideen". Wien 
1872, p. 30. 
**) Ze se zde jedná toliko o pojmy psychologické, ne metafysické, netřeba 
tuším dokládati. 
