173 
snažil rozšířiti předmět svým vlastmm přičiněním, kde bylo třeba 
rámce, jinými jen zhruba naznačené, vyplniti podrobnostmi jazyka 
polského, jako hlavně v hláskosloví, aneb kde šlo o výklad částí, 
tehdáž ještě nikým vědecky neroztřásaných, jako polské skladby v celé 
její rozsáhlosti. '^"^"^ f'' 
Nyní, skoro po 20 letech, dal jsem se znova do té práce, ale 
v okolnostech v každém ohledu příznivějších, než tehdáž. Bez 
ohledu na účel praktický (ve školách), s nímž dílo nynější nemá mít 
žádného styku, a už s menší důvěrou v autoritu cizí, složil jsem 
v nynějším díle výsledky, jichž jsem po svědomité a velmi mozolné 
práci došel už s vlastního stanoviska, neohlížeje se pranic na to, co 
tomu řeknou kruhové, dávající ton ve vědě. Pochvaly od nich v nej- 
bližších letech se nedočkám, to vím napřed, a jsem na to úijlně při- 
praven, neb každému je těžko i při nejlepší vůli, postaviti se ne- 
stranně na stanovisko jiného, jenž téměř všecko pojímá jinak. Avšak 
někdy — o tom rovněž nepochybuji — zásady a úchylky, provedené 
v této knize, budou muset netoliko v slovanské jazykovědě dojít 
uznání, ale spůsobí malou změnu šiku i v dalších kruzích jazykovědy. 
Alespoň hlavní základy mé methody, jmenovitě její g e n e t i č n o s t místo 
panujícího podnes v mluvnictví dogmatismu srovnávacího a zásada 
rovnosti všech jazykův indoevropských místo výhradní autority 
sanskritu, musí dřív neb později vzíti vrch nad nynějším, jak fakta 
učí, nedostatečným a při vší zdánlivé positivnosti na bezcestí zavá- 
dějícím počínáním v jazykovědě." 
S takovou hle sebedůvěrou, s takovým sebevědomím podává 
nám Malecki svou historicko- srovnávací mluvnici jazyka polského ; 
vizme tedy, jaká jest. 
I. Hned první §. hláskosloví mne bohužel nutí k výroku velmi 
těžkému, že totiž spisovatel takového díla nezná — horribile dietu 
polské abecedy! To je výčitka zajisté neslýchaná, ale není nespra- 
vedlivá, jak vysvitne z následujícího: 
Ve své mluvnici z roku 1863 napočítal 45 písmen polských 
a v nynější mluvnici jich má už 47! Dvě písmena (k\ g') za ne- 
celých 20 let by byl dost slušný přírůstek (třetí takové nové písmeno, 
se prý „teprv někde ještě jaksi rodí" §. 45), kdyby tomu vůbec 
bylo tak; ale v polské abecedě Maleckého, starší i novější, stojí 
písmena, jichž polština nezná, a písmen, jež v polštině nejčastěji 
přicházejí, tam není! 
Že ani polština na př. nemá měkkých, vlastně změkčených 
retnic a hrdelnic, dokazuje zřejmě ta okolnost, že jich ani Maíecki 
