25é 
listence spojuje spirálka na zadní straně květu (obrácené k mateřské 
ose) a pobíhá pak od listence ß ku kališnímu lístku 1 na přední straně 
květu, takže máme před sebou květ tak zvaný z předuběžný. Po- 
něvadž jenom jeden listenec ß na květní ose vijanu brutnákovitých 
vskutku se vynachází, tedy tvrdí Wydler a Eichler, že tu první listenec 
a potlačen jest, avšak do diagrammu theoretického přibrati se musí. 
Naproti tomu tvrdím já, že má každý květ pravidelného vijanu 
brutnákovitých i theoreticky a podstatně toliko jeden listenec, aniž 
druhého potlačeného listence přimysliti třeba. Na doklad tohoto ná- 
hledu shledal jsem předně — a není těžko se o tom přesvědčit!, — 
že zadní kališní lístek 2. nestojí právě k ose mateřského květu obrá- 
cen, jakby to dle obr. 1. C býti mělo, nýbrž že připadá značně na 
stranu k listenci (obr. I. A B). 
Takovéto postavení vyskytuje se skutečně u přítomnosti toliko 
jednoho listence, jak ukazuje obr. 1. D. Také květ takový jest 
2 
zpředuběžný a lístek kališní 1 následuje s úhlem ■— - na listenec 6\ 
o 
Ovšem vidíme jeden rozdíl, totiž ten, že v obr. I. D lístky kališní 
1 a 3 nejsou souměrně postaveny k čáře, kterou bychom kolmo na 
listen b skrze střed květu položili. 
Avšak odchylka tato diagrammu I. D oá 1. B vysvětluje se tím, 
co jsem již v dřívějších pojednáních o vijanu brutnákovitých na jisto 
postavil, že totiž listen 6, kterýž by měl státi naproti mateřskému 
květu m, (v poloze tečkami naznačené v obr. I. B) jest pošinut něco 
stranou, pryč od listence b\ a sice následkem toho, že osa úžlabního 
jeho prýtu, jehož konečnou částí toliko jest květ, jest mnohem větší 
nežli mateřský květ sám. Kdyby listen b stál v poloze tečkované, 
byly by kališní lístky 1 a 3 též k němu nesymmetrickými, ale pro 
řečené pošinutí materského listenu nastala symmetričnost podobná 
jak na obr. I. (7 a stojí kališní lístek 2 diametrálně naproti listenu b. 
Tím tedy jest dokázáno, že jest postavení skutečné ve vijanu 
ostrolistu (a podobně i ostatních brutnákovitých) odůvodněnou toliko 
modifikací onoho postavení, které nám obr. I. D na oči přivádí, a 
které toliko jeden listenec vyžaduje. 
Ale i jinak možná ještě věc tuto dokázati. Kdyby platil dle 
Eichlera diagram obr. I. C u Borragineí, tedy bychom museli posta- 
vení to vskutku nalézti v oněch případech, kdy osa květní dva zřejmé 
listence skutečně vyvinuje. Takto se má pravidelně prýt v úžlabí 
B^ stojící (obr. II. ^), neboť on pod květem svým fs nese opravdu 
listence b^ b^^ které by se tedy rovnaly listencům a/3, a časem mívá, 
