2m 
storu 3 m. vysokou, avšak k západu až na 0*5 m. se snižující. Půda 
je zde máznou hlínou pokryta. Dal jsem tuto na třech místech až 
na dno prokopati, aniž jsem na stopu ostatků fossilních přišel. Na 
severovýchod prostora se súžuje, jest velmi nízká, načež se zase 
rozšiřuje a jsouc 0*5—2 m. vysoká do hloubky se táhne. Půda i zde 
byla, jak se zdálo, nehlubokou vrstvou velmi mazné hlíny pokryta. 
Na severovýchodním konci stála voda, a leže na břiše uzřel jsem 
nad vodou pod vyčnívající hranou skalní jinou prostoru dosti rozsá- 
hlou, která, jak se zdálo, od západu ku přední prostoře na přič se 
táhla. Zbytků fossilních ani tato jeskyně, jinak zajímavá, neposkytla. 
Po těchto vedlejších poznámkách obracím se ku zbytkům fos- 
silním sudslavickým a počínám rozsedlinou první. 
I. Rozsedlina dolejší. 
Fauna glacialni a stepní. 
Mezi plněním pytlů obsahem rozsedliny objevilo se v hlíně 
u prostřed práce vedle ostatků Arvicolů 8 kousků dřevěného uhlí. 
Poněvadž možnost, že uhlí to později do rozpukliny se dostalo, vy- 
loučena jest, čemuž i původ jeho (o čemž později) nasvědčuje, a po- 
něvadž dle ostatních nálezů žádných určitých stop o přítomnosti 
lidské jsem nenašel, nezbývá mi leč pouhá doměnka, že toto uhlí 
udeřením hromu povstati mohlo. 
Považuji za svou povinnost podati zprávu o tom, jak jsem si 
s hlinou v pytlech počínal. Vzal jsem jí vždy plnou mísu, prohlédl 
jsem ji a vsypal na veliké husté hřešeto, pak jsem v potoku hlínu 
tak dlouho dal pozorně proplakovati, až konečně jenom kůstky, 
zoubky a písek zbyl; zbytků fossilních bylo na každé míse obyčejně 
asi dvacátý díl. Tyto se pak z písku, s kterým více než na polo- 
vičku smíšeny byly, vybraly a kůstka za kůstkou klihovou vodou 
napustily. Celá ta práce trvala dvě neděle, při čemž několik rukou 
zaměstnáno bylo. V tomto stavu jsem kořist svou přivezl do Vídně. 
Výsledky svých dotýčných zkoumání a zpytování dovoluji sobě v ná- 
sledujícím sděliti. 
Co se přede vším týče zachovalosti ostatků rozpukliny té, jest 
totéž, jako při nálezu prvním. Kosti mají jasnou barvu dílem světleji 
dílem tmavěji žlutavou, jenom ostatky netopýří jsou světlejší, a několik 
kostí jest bělavých, však nikoliv vybledlých, jako na př. některé 
„Arvicoli". Kosti netopýří činí tím jakousi výminku, že jsou svět- 
lejší a yeškery stupně barvy žluté až bílé ukazují. Nebylo možno 
