330 
poměrům ve městech, jak nám je Valečovský líčí, položíme spisek jeho 
blíže k r. 1453, než k r. 1457, kdy už země v klidnějších poměrech 
se nalézala. Nasvědčují tomu ostatně též další slova na tomto místě 
takto položená: „Pakli by co bylo (v traktátu) proti králově milosti, 
pánu zprávci a této zemi, v tom opraviti chci, jákž vaše milost 
rozkáže, bud řeČí, statkem nebo hrdlem, za to prose vaší milosti, 
abyste v paměti ráčili míti, jestližeť co napotom skrze ně (kněží) 
zlého přijde králi jeho milosti, pánu zprávci a této zemi, že již tím 
déle vinen býti nemíním a také žádám to: co na ně provedu slušně 
a řádně, ať utrpí, jako na to bude slušeti, aneb opraví, jakož vaše 
milost rozkáže." 
Soudě dle těchto slov považoval Valečovský traktát svůj za 
obžalobu, kterou chtěl někoho z předních rádcův krále Ladislava, 
nejspíše nejv. kancléře Prokopa z Rabštejna poučiti a upozornit! na 
počínání si kněžstva kališnického a to zajisté stalo se nedlouho po 
tom, když Ladislav po korunovací úřady zemské znovu byl obsadil. 
Měl-li obsah traktátu jeho utajen ostati, pak bylo počínání jeho 
prostě nešlechetnou denunciací, jež na záměry Valečovského divné 
vrhalo světlo. Než toho nechceme se domýšleti, poněvadž sepsání 
jeho záhy došlo hojného rozšíření. Nezbývá pak jiného výkladu pro 
spůsob, jakým Valečovský zvláště o Rokycanovi mluví, nežli že mínil 
jednak novému králi, jenž vychován byl v názorech přísně katoli- 
ckých, se zalichotiti; jednak ze chtěl nelibost projeviti nad vlivem a 
důvěrou, které se proslavený mistr u Jiřího Poděbradského v té době 
těšil. S tím souhlasí také poznámka na konci traktátu v bratrském 
rukopise učiněná, že „tento traktát skládal jest pan Vaněk Valečovský, 
dobré paměti podkomoří království Českého, svadiv se s Roky- 
canou, protože jest chtěl ve všech radách býti světských 
pánem. I podnes ten obyčej kněží mají, ač jich k radě nepovolají, 
že se proto hněvají." 
Víme odjinud, že později slovo Valečovského v radě zemské 
i u Jiříka Poděbradského mnoho platívalo; takže páni čeští těžce to 
nesli a mezi stížnosti své v čas zřízení panské jednoty tu žalobu 
položili, že král měšťany do rady své pojímá a „hubenějších než 
jsou oni, poslouchá;"*) což jedině k Valečovskému vztahovati se 
mohlo, který v úřadě podkomořském a v radě zemské až do srpna 
r. 1467. setrval, načež po něm zeť jeho Samuel z Hrádku, pro- 
slulý vůdce stavu městského, dlouholetý purkmistr Pražský a do té 
*) Srv. Staré Letopisy str. 182 a Arch. Č. VI. str. 111. 
