332 
covství Jiříka z Kunštátu a že nás i o lecčems zpravuje, na př. 
0 vyjednávání s církví řeckou r. 1452,*) o čemž bychom jinak jenom 
nedostatečné vědomosti měli. 
Jak ostatně rozšířena byla pověst Valečovského, jakožto odpůrce 
a neúprosného karatele výtržných a nemravných kněží, to dokazuje 
zpráva o smrti jeho, jež se nám v starých letopisech zachovala, a dle 
které „1. 1472 ve středu před sv. Matějem apoštolem (23 února) umřel 
Vaněk z Valečova, podkomoří království Českého, nazvaný od kněze 
Lupáče doctor idoneus. Ten chtěl kněží přes dieru do klády sázeti."**) 
Ku konci chceme se ještě zmíniti několika slovy o poměru 
podkomořího Valečovského k jednotě bratrské, abychom 
sobě mohli poněkud vysvětliti, proč právě v bratrských spisech se 
nám traktát Valečovského zachoval. 
V rukopise bratrském nalézá se ihned za traktátem následující 
paměť: 
,jO vozu malovaném 
„Pan Vaněk podkomoří starý měl vůz malovaný, a s obou 
konců koně zapřažené. A výklad toho vozu jest tento: 
Vůz tento znamená církev rytěřující na tomto světě. A lidé 
nebožátka sedíce na něm, rádi by tíhli k nebeskému království, (a) ne- 
mohou, ano kněži zapřáhše koně do toho vozu, každý z svého konce 
k svému voji, i vezou i táhnou, trhajíce lidmi, každý na svou stranu 
1 k své vůli, ale z místa nikam, až lidi na tom voze sedící tak sva- 
dili, že se sami tepou, rují a mordují, jako blázni, k nim, totiž 
k těm formanuom nic neřkouce. 
Protož za takové kněží Pána Boha proste, aťby se jim ráčil 
dáti v jednotu smluviti a zapříci k jednomu konci a voji. 
Pakliť by nechtěli, ale ssedouce dolův s vozu, nabítež se těch 
formanův svévolných a srazte dolův z t^ch koňův a upřežte koně 
k jednomu konci vozu a k jedné voji, a kažte se vézti tou silnicí 
neb cestou kompaktát, kteréž sou sami s obou stranou vyvolili, a ne- 
dadouce se jim více sebou točiti. A shledáte, když je z toho fori- 
tování srazíte, žeť i rádi obojí povezou, kamž kážete, nežli by ven 
z Čech aneb z měst do vsí vyběhli." 
O tomto malovaném vozu podkomořího činí se zmínka v jiném 
traktátu, kterýž v rukopisech bratrských dvakráte přichází a sice 
v dílu I. na str. 315 a v dílu II. na str. 89. Nadepsán je v II. dílu 
„Psaní panu podkomořímu k. Č." a dle laskavého sdělení pana piof. 
*) Srov. Palacký Dějiny IV. 1. str. 259. 
**) Staré Letopisy str. 208. 
