334 
skrze krále, neb jest nepudil měst od jich věr, ale jakž jedněch 
nechal při kalichu, tak jiných nenutil ke kalichu. Ale již tuto hrozný 
soud budoucí proti králi se okazuje, že pod jeho mocí ptáci nebeští, 
prelátové pyšní a protivní, místa svá mají a lišky chytré a kališné 
pod ním doupata svá nalézají; ale syn člověka nemá, kde by svou 
hlavu sklonil." Vinu toho uvaluje Řehoř na kněžstvo obojí strany, 
neboť „nyní král o mnohém nezví a mocí jeho nevinní proti němu 
křivdu trpí, neb on jim věří." Osvědčuje se při tom, že bratří „nic proti 
králi ani proti obecnému dobrému neprovinili" i že jich pět nevinně 
zmučeno bylo, pokračuje: „Na moc světa nesluší lidí tisknouti k víře 
právem pohanským a . . ta moc světa ničímž se nemá spravovati, 
než spravedlností světskou, aby právě činila každému člověku . . . 
a jakož Aristoteles pokládá o správě knížetské, že každý král aneb 
kníže nejvíc toho má hledeti, aby nedal se rozmnožiti žádnému ši- 
balství aneb rotám, ježto by proti vuoli jeho chtěly meče požívati. 
A že tyto obě strany protivná i kališná nejvíc o to stojí, aby jedni 
druhé přesílili přátely a skrze to aby jedni druhé kaziti mohli, mělby 
se král nejvíce těch báti, aby někdy lidu nezbouřili, poněvadž obojí, 
kdyby moc měli, k své víře každý jiné puditi by chtěli. A rozum to 
káže, že ty dvě straně více by zemi uškodily, nežli tisíce věr pokoj- 
ných, kteřížto by k své vieře nepudili a od své viery jsouce puzeni 
sebe ani viery by nebránili tělesnou braní, než toliko svatou trpěli- 
vostí, jakož jest ta viera naše." 
Nevíme, jakého účinku se dodělala tato zajímavá obrana svobody 
náboženské a bratrské jednoty při podkomořím; avšak nápadná shoda 
v některých náhledech, jakož i nepřátelství s mistrem Rokycanou, jejž 
bratr Řehoř obviňuje, že „jich mnoho svou radou s světa provodil," dá- 
vají tušiti, že bratři bez příčiny nepsali o Valečovském, že je „v dobré 
paměti" u nich. Neníť aspoň známo, žeby se byl pronásledování bratří po 
této události nějak horlivě účastnil; neboť ono započalo teprvé v dubnu 
r. 1468, kdy už nebyl zemským podkomořím. Bratřím naproti tomu 
zajisté musil velice vhod přijíti traktát Valečovského proti Rokyca- 
novi a jeho kněžím ; poněvadž dosvědčoval tvrzení jich o zkaženosti 
církve a o potřebě návratu k řádům církve prvotní. Oni přijali jej 
do svého archivu jako účinnou zbraň, kterou se proti četným ne- 
přátelům svým oháněti mohli a není pravdě nepodobna domněnka, 
že z této příčiny byl také spis Valečovského zaslán panu Zdeňkovi 
Kostkovi z Postupic, jakožto jednomu z těch, kteří na svých panstvích 
bratry krutě pronásledovali. 
