339 
potřebu potomní zachovejte, některému dobrému člověku ku po- 
moci. A kněz dí: Máš-liž toho co více? Nic milý kněze, než tam 
jest něco stříbra klénotného, a koflíkové čtyři stříbrní, pozlacení, 
a pas některý. A kněz dí: Yí-li o tom kdo jiný než ty a já? A ona 
dí: Neví milý kněze. Nu kdyžs mi pak pravdu pověděla, ač kolivěk 
svěřeno máš, neříkej o tom žádnému nic, přinesiž to tajně tuto aneb 
tamto, a jáť chci na tě zpomenouti pro tvou věrnost. Neb také vím, 
že jest na tě byl laskav manžel, a věřilť jest mnoho. Potom ona 
nebožička, mnějící, že jest z upřímnosti, jde i přinese mu ty klénoty 
tam, kam on kázal. A on tu s ní maje takové svobodné rozmlouvání, 
že druhou i hned o čest připraví a ji poruší, a dá jí, co mu se bude 
zdáti, a sobě ostatek zůstaví. Kam ty pak duše půjdou, coť se zdá? 
Snad jinam nežli první knězi, prohrajíce v řit je honili; musejít do 
pekla i s knězem, nebudeli se převelmi hořce káti, neb tu pro jeho 
lakomství a zlosť veliká se ujma stane sirotkům spravedlivým toho 
mrtvého, a zvláště té ženě, na statku, na cti i na její duši. A dále, 
kam se nyní hýbají, chtíce v městech konšely saditi a více vlásti, 
panovati, a rozkazovati než ani král ani úředníci jeho. A považiž 
každý rozumně toho, scházíliť se jich pokorné kázání s skutky jich 
nejbezpečnějšími, a skutkové jich s skutky apoštolskými, výbornými; 
a nejsou-liť také praví svatokupci, žoldnéři, že sobě všudy žoldy jed- 
nají a jinak býti nechtějí a nad ty žoldy ještě tajně a chytře lidi 
o peníze pokládají, když se jim kterého groše na týden a neb ku- 
peckého žoldu nedostane a nedodá, tehdy hned nechtí býti, A že 
lidé nebožátka musejí druhdy biřiče s sebou pojmouc i choditi po 
domích, komory a truhly vybíjejíc, chudým vdovám a sirotkům zá- 
klady berouc a lidi šacujíc, aby knězi jeho žold úplně vydali, ti 
prvé také sou pravili a kázali, že knězi nemají ničímž vládnouti, 
ani co míti, a již pak praví, že to časné zboží jest očizna ukřižo- 
vaného ; kde sou již teprův písmo vzali, kam sou je tehdáž děli, 
dokudž jim oni první kněži vládli? a dokudž jich nezkazili a nero- 
žehnali od něho, čili snad Pána Krista mají za sirotka let nedo- 
šlého, a se k tomu za nehodné počítají a jiným to prvním kněžím 
kázavše jako nehodným pobrati. Ó sleposti lidská veliká, prohlédni 
a nedej se jim více tím velikým a vymyšleným pokrytstvím žertovati! 
V tom také zasadili se o tělo a krev Boží, a pod tím zasazením hle- 
děli sou a hledí vždy svého. Důvod toho : neb jsou potom, davše na lidi, 
učinili, tak jakž lidé míti chtěli, jako by to bylo lidské ustavení, aby 
s tím lidé vůkol šli, jak by se jim zdálo, tak i jinak to měniti k své 
libosti, a na tom podstatu a grunt všeho celého spasení zakládati. 
22* 
