343 
andělem také není, a lidé aby se na něm nehoršili; neb sou i dřev- 
nější světí velicí, jako svatý Petr apoštol, David prorok, majíce Ducha 
svatého, pády činili v hříchy. Majíliť pak (och) na naši věčnou a nena- 
bytou hanbu, nám tito knězi nemajíce Ducha svatého s ženami, se 
dcerami nebo s sestrami léhati, a my jim proto nic neříkati? Toť 
nám je všickni čerti nahodí, ano by již na světě špatnějších lidí 
nebylo, nežli sme my Čechové. O svatý Pavle, kteraks ty to dobře 
věděl Duchem svatým, že se má tak díti; nebs o nich psal zjevně 
v skutcích apoštolských: vlci hltaví, neodpouštějíce stádu, a z vás 
samých povstanou muži, mluvíce převrácené věci, aby zavedli učedl- 
níky po sobě. To pilně znamenej, kterak svatý Pavel mluví, že po- 
vstanou z Vás samých, ale ne z jiných cizích. A poněvadž oni tak 
z Vás vyvstavše chtějí hříchy cizí všecky věděti a před lidmi je od- 
krývat!, a své pod tím zakrývati, aby jich žádný neznal ani jim roz- 
uměl, a nedali se více klamati. Poněvadž sou se tak nestydatě 
a hanebně o to opřeli, opovrhše bázeň i stud lidský, a jakož oni 
váží těžce hříchy na oněch kněžích, a na jich straně, v svých han- 
čivých kázáních, pročež by pak lidé na nich samých nevážili jich 
pesských, zlých a hanebných čiuův, ani jsou zjevní proti Bohu, čtení 
a dobrým lidem. Ano Pan Kristus opět dí ve čtení a velí je ne po 
jich řečech ani po jich kázaní, ale po jich skutcích znáti. Nejsou-liť 
to pak jich skutkové zjevní, svévolnost, pýcha, panování v obcech 
i nad lidmi, lakomství, ožralství, sodomství, hříchové hovadní. A z měst 
nikam nechtí, ano jim kázáno, aby šli po všem světě kážíce, a kdož 
by jich a o nich všeckny nešlechetnosti mohl vypsati, leč by proto 
lidé nechtěli znáti jich, neb kněži, kdež vědí veliké hříchy, na těch, 
kdož jim pochlebují, na těch malé hříchy poznají, ale velmi se roz- 
táhnou, lidem před oči mečíce. A byť nyní mistr Jan Příbram a neb 
jiní knězi z mrtvých vstali, uměliť by také o nich něco pověditi, 
kteracíť sou. 
Item k veliké hanbě Čechům i vší zemi České a škodě učinil 
jest Rokycana s svými kněžími. Důvod toho, že sou o něho psali 
páni, rytíři, zemané, města i země i mistři k papeži do Říma listy 
slušné a poctivé, a ty listy jest sám s jinými mistry skládal a diktoval, 
v kterýchžto listech vydávali o něm a jeho pověsti svědectví široké, 
prosíce papeže, aby jej na arcibiskupství světil, že jest toho hodný 
člověk a dobře zachovalý. A píšíce v témž listu: Nejsvětějšímu otci, 
a také jiné věci velmi poctivé, jakož se v těch přípisích šíře vypisuje, 
ješto on to skládal s jinými mistry, A když jemu to arcibiskupství 
odtavad z Říma nedošlo, tehdy potom opět kam se jest s svými 
