I8oo, Jpr. Maj. £fun. 
139 
Nytt Bevis för Theorien ovi tvännt 
Elecirifka ämnen. 
Af 
Lars Ekmark. 
Om orfaken til Eledtrifka phénomener bor til— 
fkrifvas ofverfkott och brift af et enda åmne, 
eller ofverfiod af tvånne fårfkilda, har hittils 
icke med fkålig vifshet, kunnat afgoras. De, 
fom efter Franklin foka forfvara den förra 
hypothefen, ftodja fig på åtfkilliga forfok, fom 
ikola vifa, at Ele&ricum altid utflromar från 
den Pofitiva fidan af en laddad flafka, til den 
Negativa. Men Symmers anhängare hafva, 
genom antagande af tvånne fårfkilda ämnen, 
förklarat alt på et mer likformigt fått, och 
til forfvar for fin hypöthefe bevifat, at en ut- 
ftromning fker lika vål från Negativt, fom från 
Pofitivt elediricerade fpetfar. Denna hypothefc 
tyckes ock vinna något flod af de forfok, 
h vilkas märkvärdiga utflag gifvit anledning at 
våga närvarande afhandling. 
Jag företog mig at anftålla några fårfok 
rörande Eleclxiffca (lags gång ofver ytan af 
åtfkilliga dåliga ledare. Bland andra forfokte 
jig glas, beflrodt med metalliflt filfpån, genom 
hvilken flaget leddes ; fom préfenterade en 
ganfka vacker löpeld i ziczac: filfpånen undM- 
plojdes och kallades åt fidome, få at glafet 
blef bart efter den våg flaget tagit, och 1 denna 
vågs medlerfta rand fyntes på glansytaft fmä 
K. V. A. Handl. II. Qp. K glån« 
