1 66 i8oo, £ful. Aug. Sept. 
högre Herrfkaperne, fom hafvaLandtegendomar; 
men deras allt mer och mer (tigande omtanke 
for Landtbruket, lårer icke ofta tillåta dem 
att for fin uppafsning minfka antalet af fina 
arbetare. Civile Åmbetsmån och Pråfier på 
Ilandet gåra det ån mindre; Ämbetsman af 
Militären gåra det icke heller, emedan de nu 
for tiden meråndels taga Soldater till fina 
Uppafiare, hvilke i dubbelt affeende alltid 
blifva dem mer tillgifne ån en främmande 
Betjänt. — Nog torde icke utan fikål kunna 
fågas, att uti den arbetande Tjånfthjons-Klas- 
fen Drängar åro inräknade, fom icke åro af 
flört annan beskaffenhet ån Lakåjer, emedan 
de tjåna Husbönder, hos hvilka de litet eller 
intet hafva att fyfsla, men efter allt utfeende 
gifvas fådane Drängar icke fardeles många-, 
ty tiderne och omtanken hafva yppat fkål 
både till befparingar och indragningar, ofta 
till den grad, att Hushåll, fom förut åtmin- 
flone haft en Betjänt, nu hafva alldeles ingen, 
utan leja en främmande till uppafsning, då 
de hos fig hafva Sällfkap. 
Om ofverflod af Betjäning någorflades 
kunde träffas, fkulle det fynas möjligt ibland 
Vaktmåfiare, Kammardrångar , Klackare, Kyr- 
kovaktare, m. fl. fom gå de publike Varken, 
Kyrklige och Verldslige tillhanda; ty for- 
minfkningen oagtad, utgöra de ännu en an- 
feenlig fikara, ofver icooo af Mankönet och 
omkring uooo af Qyinkonet; men når man 
be~ 
