1 81 o, Jan^ Fehr. Maru 47 
n : n ^ X. Detta förhållande , fem inftämmer 
med fubtangentens proportion till abfcisfen, gif- 
ver anledning , att förmoda en Afymtot af for» 
n — I 
men v = B'» t n tnen äfven nu felar denna 
Afymtot 5 efter parametern B icke kan hafva 
något ändligt värde. Ty om 2 \^(^v^ J^t*)f 
är 2/ rr 2 . fin. /SE ^ t rz z cof, /SE. Men vink, 
AS/ r= n . ASD — n . iSD _ (n ^ j) . ASa 
= ASE — n , bSD — in — i) , ASa . och ESI 
1= ASE — AS/ = n . ^SD + C« — i) • ASa. 
När ru Sä = 00 , förfvinner A Sa i jämförelfe 
med bSDy få att ESI = n . hSD. Då är fin, 
6SD =a tang. 5SD , fåledes fin. ESt ^ 
X 
fiu nyz 
— , cof. ES/ = I , i; = — och ^ = 2, Der- 
X X 
igenom förvandlas Afymtotens Eqvation till 
B.-. , eller (efter il = 
— - — c= B ; men = I S derfore ar ■ s i« 
S/ SI n"" y 
och B en oändelig ftorhet. 
Det fom är nämndt i denna och näftföre- 
gående §, gifver' anledning till följande nödiga 
anmärkning vid det , iom MaclauRin anförer 
vid flutet af den förut omtalta ^38 §• •^'å /(ST- 
jtert det är 5 att af en gifven Parabel - eller Hyper- 
hel» Afymtot /luta till sn gräns för det förhållande , 
fom 
