18 10 ? Aj>r. Maj. Jun. 109 
fia vegetation tyckes deremot vara fÖrhaftad : 
den äger ovanlig vattenaktighet och lenhet med 
brift på kraftigare beftåndsdeJar. Defs frön äro 
ockfå af finafte flaget utan betydlig kärna, och 
lemna ofta rum för fjelfgroningar. Rötterna 
måfte derföre till arternas bibehållande vara fler» 
åriga, men desra lida åter i betydlig mån af 
famma vinterköld fom träden, och blifva der- 
igenom fmala fårat trädaktiga ^ utan några n^jöl- 
baltiga knölar eller lökar. Ehuru flere örter 
närma fig till fnögranfen, och faftän det tillhör 
en ört att frambringa de filla ätliga bären näm- 
ligen Hjortron; få tyckes naturen der vara o- 
förmögen att äfven genom den ettåriga vegeta- 
tionen bereda goda födoämnen, hvartill for- 
dras en både långvarigare och jämnare växt än 
den deiilädes kan ernå. 
Mosfarna äro i allmänhet hemma i norden, 
men äfven af desfa tillhöra d^ häftigare växan- 
de Löfmosfarna fåfom Hypna och Jungerman- 
niae egentligen mindre kalla länder än Lapp- 
land, blott de firäfvare Polytricha komma, der 
temmeligen långt. Det är ifynnerhet de mäft 
fenväxta och långlifvade Lichener, fom aldra 
bäft växa vid den låga temperatur fom der är 
längft rådande. De hinnaktiga och gelatinöfa 
Lavarna (Li<:henes latifolii och gelatinofi) fin- 
nas meft i varmare länder på trädens ftaramar, 
och dciifa uppväxa häftigare under regnmåna- 
den, men utaa födande beftåndsdelar. Deremot 
äger Lappland de brolkaktiga Lichenes umbili- 
cati och fruticulofi, fom der alltid växa på 
kiipporna eller jorden , och hinna den ftörfta 
full k o iU» 
