18125 Jul Åug, Septi 193 
den hade perlfärg famt en kornig crifiallifa- 
tion, och defs utfeende vifade tydligt att den 
icke var ren oxiduK Jag har omgjort detta 
förfök flere gånger och medeltalen at refultatet 
har varit, att oxiden vid fuiäitning med me- 
tallpulver uptager ungefär en tredjedel få myc- 
Ket metall fom den förut innehöll, och beräK*^ 
par man det här citerade förföket, hvars re«- 
fultat är med all noggranhet beftämc, få finnar 
man att den erhållna fmälta oxid-masfan, hvars 
utfeende och fammanhang är få caracteriftikt 
plikt den rena, fjälligt eller ockfå asbeitlikt 
criftalliferade, ganfka fköra oxidul-masfan, är 
en fammanfättning af oxid och oxidul i det 
förhållandes att båda hyfa famma qvantitet fyre. 
Dylika exempel ä-o icke fäilf^mma hos gmfka 
inånga metaller, ehuru man hittills antingt-n 
icke gifvtt ackt därpå, ell^r anfett dem fåfoin 
egna fyrfättningsgrader Jig pulveriferade den 
erhåljna oxiden och digererede den med ett 
llort öfverfkott af fqrt v nfyradt kali 5 i moa 
fom oxidulen uplqftes , afikiljdes oxiden i form 
af ett hvitt, voluminöft pulver. För att jemföra 
halten af fyre i den hvita oxiden med fvafvel- 
halten i den fvafyelbundna metallen, famman- 
fmälte jag 100 delar hvit antimod-ox'd med 
lika qvantitet fvafyel, i en liten fmalhalfig 
glaskölf, hvars öpning var löil tillfluten med 
en kolpropp. Jag uphettade blandningen i början 
ganlka fvagt till defs att ingen fvafvelfyrlighets- 
gas mera utvecklades, hvarefter kolfven häng- 
des mellan glöd till fvafleis förjagande, och då 
den fvafvelbundna antimon låg fmälc på bottn 
och i kolfvens inre icke mer iyntes någon gul 
