200 1812 5 ^^^^ ^^g* 
jag icke trott mig hafva anledning, att ångrä 
den tid j,ig herå användt^ då i fjeltva Verket 
jag förnummit huru alla phoronomiens grilnd- 
formler igenom enahanda förfarande med eqva-' 
tioners transformation, och det blott till följe af 
en härvid altid gifven fri åfigt blifvit utveck- 
lade , hvarå fåfom fpecimen närvarande fortfätt- 
ning underftätles KongK Academiens bedöm- 
mande. Att jag icke inlåtit mig i någon utför- 
ligare behandling af enlkildte détailler, ar en 
naturlig följd af de gränfor innom hvilka jag 
nödvändigt måft infkranka mig 5 och torde det- 
ta äfven böra anfes fåfom hörande till annat Ca^ 
pitel, då i' fjelfva -Verket alt^ hvad fom nii me* 
ra återftårj allenaft ankommer på vederbörlig 
bekantfkap med rena analyfens upgifter^ förti* 
tan hvilken hvarje bemödande att genomtränga 
till denna Vetenlkaps aflägsnare refultater i alla 
fall är och alltid förblifyer fruktlöft. Mitt ålig- 
gande har varit j att återföra phoronomien till 
fina urfprungliga grundfatfer, fom äro ren fun- 
ctions theorie jämte läran om lunctioners con- 
ftruction s fpatium, bvarföre, då jag ändteiigeti 
anfett mig hafva fullgjort detta på ett fätt, fom, 
ä-fven med förutfättande af ganlka måttelig be* 
kantfkap med Differential och Integral räknin- 
gen , banar jemn väg till alla Newtons och Eu- 
lers refultater m. m.^ har jag trott mig tryggt 
kunna öfverlämna detta åt andra 5 hvilkas egen- 
teiiga fyftemål är att utarbeta fuliftändiga laro* 
verk* 
%. lö. 
Vi hafve vifät i §. 2^ att, då eqvationen för 
cn linea^ fom, genom en huru fom häidft Ike- 
ende 
