I8i2, Oct. Nov. Dec, 
denfyra eller volframfyra» Efter torkning bi- 
behöll den lin egenlkap att rodna lakmuspappe- 
'ret oförändrad 5 men fedan den blifvit uphettad 
ofver lågan af en fpritlampa, tiJl vattnets förja- 
gande och tills den antagit gi|l färg 3 var all 
reaction förfvunnen, — En annan del af lösnin- 
gen decomponerades med kolfyregas, fom iea- 
des derigenom, den fälldes trögt, och förft ef- 
ter flere timmar 5 ocfi lösningen bibehöll fi,^ 
/nijölkig, men det fällda rodnade lakmuspappe- 
ret. Jag inkokade en annan flörre portion af 
famma vätfka till torrhet3 utdrog alkalit med 
utfpädd falpeterfyra och tvättade det olöfta gan- 
Ika väl. , 
Detta hvJta, fyrliga pulver, uphettadt i 
Glasretort, gaf, fåfom jag förut nämt, ett fmak- 
löft pulver och blef gult, hvarefter det i fträn- 
gare glödgning blef fnöhvitt. I 3:ne förfök lem- 
mdo det 88595 88)77 ^cfi 88?3 ^^^1. hvit oxid. 
Förljiiflen af fyre var 1 det medlerfta af desfa 
efter den ofvan anförda beftämmelfen 6^4^ och 
a^f vatten fåledes 4,78. Nu innehålla 95-^22 d. ' 
gul oxid 2Sj31 d. fyre och 4,78 delar vatten 
49218 d. fyre3 men 4.2ig X 6 ^ 2<;^3 eller i 
denna hvita förening^höU antiirtO'n oxiden 6 gån« > 
ger få mycket fyre fom Vattnet. 
Sammanlägga vi den 1 fråga varande anti« 
monoxidens förmåga att rodna lakmuspapperet, 
att förenas med alkali till en egen faltn^asfa och 
att binda en pörtion vatten ^ hvärs fyre är en 
divifipn af oxidens få hafva vi tillräckliga ari- 
iledningar att anfe den fom en fyraj och desfa 
* R 2 an« 
