1 8 12, Oct. l^ov. Tiec. 
231 
åel antmion acidifieras och bildar en portion af 
det olÖflign antimonfyrade blyfaltet , hvarigenom 
detta faltanalys fåledes icke kunde gifva rå; ra 
användbara reiuitat rörande antimonfyrans niätt- 
ningscapacitet* 
v Antimonfyrad zinkoxid bildar en i vatten nå- 
^got löflig fällnings fom häftigt fjunker. Då 
man gjuter några droppar antimonfyradt kali i 
i en uplösning af fvafvelfyrad zinkoxid , få up* 
kommer antingen ingen fällning eller uplöfes den 
åter , tills vätfkan blir mättad med antimon- 
fyrad zinkoxid. Den fällning fom fedan affät- 
tes är beftändig och en del famlar fig på glafet 
i en criftallinilk Ikorpa. Hela fällningen bildar 
efter tvättning och torrkning ett alldeles dylikt 
criftallmjöl , fom kolfyrad kalkjord. I bränning 
ger den vatten och blir gul. Reduceras icke 
på kol. 
Antimonfyrad manganoxidul fälles fnöhvit ^ 
då antimohfyradt kali drypes i en lösning 
af fvafvelfyrad manganoxidul. Den är någofe 
löslig i vatten ehuru ej till famma grad ioin 
: zinkfaltet. Den förändrar icke fin hvi^a färg i 
torkning , men vid glödgning i öppna kärl blir 
den mörkgrå. I cn mycket hög temperatur blir 
jden åter hvit, 
Antimonfyrad jernoxidul fälles med hvit färg 
fcvilken den i vät&an bibehåller, under tvätt ing 
blir den efterhand gulagtig oc'i i torrkning gul- 
aktigt grå. I glödgning ger den vätten och 
blir mörkröd. I fträng hetta på kol för blås- 
Rf rö« 
