157 
* 
vid alla våra högre och lägre lärare- och lärarinne- 
seminarier. 
Detta blir rätta och bästa vägen att i hela landet 
införa svampars bruk. 
Ty våra folkskollärare och lärarinnor, hvilka af 
utlandets förnämsta specialister förklarats i sitt fack stå 
högst inom Europa, äro spridda öfver landets alla nejder 
och njuta i flesta fall allt för ringa lön för sitt samhälls- 
viktiga arbete. Då denna upplysta lärarepersonal in- 
hämtat god kunskap om svampars kännedom och bruk 
samt nästan öfver allt de flesta år inom åtkomligt håll 
finner god tillgång på en välsignad Guds gåfva, den 
alla ännu äga lika rätt att insamla och bruka, följer 
klart nog häraf, att en god del af dess lediga stunder 
snart användas vid plockning och tillagning af svamp, 
samt skolbarnen uppmuntras att samla sådan på vägen 
till och från skolan. Rätt skött får då läraren och 
kanske än mera lärarinnan ihop svamp till hufvud- 
näring för eget behof under en stor del af året och be- 
sparadt köp af andra lifsmedel. 
Samtidigt tillhålla efter hand skolråden lärareperso- 
nalen att lära barnen enklaste lagning af svampmat, 
medan dessa, ledda af goda lärare och tydliga vägg- 
planscher, på kort tid lära sig skilja ett hundratal ät- 
liga arter från giftiga och odugliga. Det är nämligen 
inom alla svampländer kändt och erkändt, att barn, 
långt mer än vuxna, utan läsning om svamp lära sig 
endast med ögat skilja ätlig från oduglig och sedan 
få skarp blick för att finna svamp, den ett ovandt öga 
förbiser. Sedan lär barnet sin moder att laga svamp 
och taga vara på de värdefullare slagen. Snart därpå 
tar mor in svampkorgen jämte bärkorgen till torget 
samt bjuder sin egen familj på god och sund mat, som 
hämtats gratis från marken. 
Detta må anses som öfverdrift, men blir inom få 
år sanning, om saken från början med nit gripes rätt 
