70 
Del af det nordlige Vendsyssel i det hele er lidt mere 
subalpinsk end i andre Egne af Landet {Cornus suecica f. Ex. 
hører til de allermest udbredte Planter), synes det samme 
særligt at være Tilfældet med Laverne. Intet Sted fore- 
kommer Lecidea geographica i saadan Mængde, som i den 
overmaade stenrige Egn Vest og Sydvest for Frederikshavn. 
Platysma juniperinum var. pinastri findes hyppigt paa Enebær- 
buske , Sphaerophoron coralloides omkring Stene i Hederne, 
medens Baeomyces placophijllus forekommer enkelte Steder 
paa Hedejord, Biatora gelatinosa paa Skovjord, Umbilicaria 
pustulata paa Stene, Lecidea scabrosa- paa Løvet af Baeomyces 
rufus, og den hidtil kun fra Kinnekullen bekjendte Arthonia 
granulosa {Opegrapha nothella Nyl.) paa Bøgetræer; af disse 
Arter har jeg kun fundet Sphaerophoron coralloides og Pla- 
tysma juniperinum var. pinastri Syd for Limfjorden , men 
enkeltvis og ikke saa kraftigt udviklede. 1 Hederne omkring 
Ferslev findes Cladonia papillaria og Baeomyces icmadophilus 
hyppigere end andre Steder , medens Psoroma hypnorum^ 
Pannaria nebulosa og Lecidea citrinella kun ere fundne der. 
Den mest karakteristiske Art for Skovene og Ege purrerne i 
Viborgs Omegn er Stictina scrobiculata, som jeg ikke har be- 
mærket andre Steder; den forekommer her med Frugter og er 
næsten ligesaa hyppig som Sticta pulmonacea. Hele Antallet 
af Arter (efter Nylanders i\rtsbegrændsning), som er be- 
mærket i de undersøgte Egne, bliver 169, af hvilke omtrent 
82 maa betegnes som mere almindeligt udbredte, og af disse 
igjen 38 som forekommende i saadan Mængde, at de væsentlig 
bestemme Lavvegetationens Karakter og næsten bemærkes 
overalt, hvor der findes Voxested^r, som egne sig for dem'). 
') Nogle Bemærkninger om Lichenernes An vendel se for Menne- 
sker og Dyr, grundede paa egne Iagttagelser fra det nordlige 
Jylland , turde maaskee finde deres Plads her. 
Sticta pulmonacea, der i disse Egne sædvanlig kaldes »Træ- 
mos«, anvendes fiere Steder i Vendsyssel til at give Tøjer en 
smuk og varig brun Earve. I samme Øjemed benyttes Farmelia 
saæatilis (»Stenmos«), naar den førstnævnte ikke kan erholdes. 
Efter den knappe Høst 1865, da man frygtede for at 
Vinterfodret ikke skulde slaa til, sørgede mange Bønder for 
