FØNS ODDE VED LILLEBÆLT 
Ar 
M. T. LANGE. 
Paa en lille Udflugt, jeg gjorde til Føns Præstegaard — 
imellem Middelfart og Assens — i de første Dage af Juni 1865, 
overbeviste jeg mig om, at den omliggende Egn ikke blot 
hører til de smukkeste og meest afvexlende i vort Land og 
derfor fortjener Besøg af alle dem, der have Øie for Naturens 
Skjønhed, men at den ogsaa for Botanikerne endnu skjuler 
meget, der vel var værd at opsøge, — noget, der sandsynlig- 
viis gjælder om hele Fyens Vestkyst. For at henlede Opmærk- 
somheden herpaa skal jeg i al Korthed omtale de sjeldnere 
Planter, jeg bemærkede paa denne Udflugt, der foretoges paa 
en Tid, da Plantevæxten endnu var langt tilbage. 
Føns Odde er en lang Halvø, der skyder sig ud i Lille- 
bælt mod Fænø mellem Føns Fjord og Gamborg Fjord. Umid- 
delbart før Halvøens Begyndelse hæver sig en Række af mæg- 
tige Sandbanker, deels temmelig nøgne, — kun overdragne med 
Rensdyrlav og Rhacomilrium canescens Brid., hvorimellem nogle 
enkelte Fanerogamer fremtræde, især en Pulsatilla , der nu 
stod i Frø og derfor ikke lod sig bestemme, men syntes at 
være P. vulgaris Mill., — deels beplantede med Gyvel og Naale- 
træer. En henrivende Udsigt har man herfra over det lavere 
Land, over de mange Odder, der skyde ud i Bæltet, over 
dette selv med dets Øer og over de sønderjydske Skove og 
Skrænter. 
Paa selve Halvøen er der et stort Parti Bøgeskov ved 
Sparretorn, hvor Bøgen naaer en sjelden smuk Væxt; uhyre 
høie, ranke Stammer, næsten uden Mos, viste, hvor godt den 
