159 
og Tykkelse ligger væsentligt deri, at de enkelte Ledstykker, 
ligesom de hurtigt opnaae deres fulde Størrelse, saaledes 
ogsaa hurtigt tabe Evnen til at udvikle sig videre. I nøie 
Forbindelse hermed staaer det, at de enkelte Ledstykker 
have en forholdsviis kort Varighed, idet de fleste og navnlig 
alle dem, der ere dannede i Løbet af Forsommeren saavidt 
mine Iagttagelser gaae, i Reglen dø bort inden Vinteren; 
medens kun de, der ere udviklede hen ad Efteraaret, have 
Livskraft nok til at holde sig Vinteren over. Skjøndt Rod- 
stokken som et Hele betragtet er perennerende, sammensættes 
den dog altsaa af forholdsviis kortvarige Elementer. Den 
ældre Deel af Rodstokken døer imidlertid under gunstige 
Vegetationsforhold ikke saa hurtigt bort, som Tilvæxten i 
Spidsen forgaaer, og en enkelt Plante kan derfor ofte i Løbet 
af nogle Aar brede sig over en temmelig betydelig Strækning. 
Rodstokken har som anført i det Hele en horizontal 
Retning. Spidsen af den er' imidlertid altid tydeligt og 
undertiden temmelig stærkt opadkrummet (Tab. I, Fig. 1), og den 
yderste Deel af Spidsen tillige tokløftet, et Forhold, der 
strax falder i Øinene som noget fra det Sædvanlige Afvigende. 
Den ældre Deel af Rodstokken har en mørk sortebrun 
Farve, og det Samme er Tilfældet med den nederste Deel 
af de skælformede Blade og af de opstigende Stængler, kort 
'sagt med alle de Dele af Planten, som ere skjulte i Jorden 
eller i Vandet. Kun de 2—3 yngste Ledstykker af Rodstokken 
med de dertil hørende Organer have en lys, skinnende, hvid- 
gul Farve, men denne taber sig hurtigt med Alderen. Den 
brune Farve kommer altid først frem paa et bestemt Sted 
og under en bestemt Form, nemlig paa Leddene som en 
skæv ringformet Kreds af langstrakte smalle Pletter, der 
allerede i Reglen vise sig paa det Led, der adskiller det 
tredie fra det næstyngste Ledstykke (Tab. I, Fig. 1, g' )• Efter- 
haanden antage disse Pletter en mørkere Farve og blive i det 
Hele kraftigere samt forlænge sig tillige til begge Sider baade 
ud over Ledstykket og op over de fra Leddene udspringende 
Blade i Form af parallele Længdestriber, der med Alderen 
bestandig blive mørkere og bredere, saa at de tilsidst næsten 
