170 
ribbede Blad ; i Afsnittet om Knopperne komme vi tilbage 
til en nærmere Betragtning af dem. Den førstnævnte Art, 
der i Modsætning til de sekundære kunne betegnes som de 
primære, udvikle sig, som i det P^regaaende er viist, sam- 
tidigt med Rodstokken, idet den ene af den tokløftede Rod- 
stoks to Spidser stadigt bøier sig opefter og bliver til en 
blomsterbærende Stængel. 
De primære blomsterbærende Stængler ere, naar de udvikles 
normalt, opstigende og oprette, samt altid tydeligt, om end ofte 
svagt, buoformet eller S-formet krummede. De vexle betyde- 
ligt i Høide ikke blot efter de forskjellige, svagere eller kraf- 
tigere Individer, men ogsaa paa samme Plante; de Maal, jeg 
har optegnet paa deres Høide, ligge imellem 1 og 6 Decim. 
De ere i det Hele taget trinde, idet deres Tværsnit oftest er 
nogenlunde kredsformet; dog træffer man ikke sjeldent, navn- 
lig paa kraftige Individer, Stængler med et mere eller mindre 
sammentrykt, ovalt Tværsnit. Ved Grunden ere de altid, selv 
om de iøvrigt ere ganske trinde, temmelig stærkt sammen- 
trykte, idet de ere flade baade paa den mod Rostokken 
vendte og paa den diametralt modsatte Side. Denne Fladhed 
hidrører, som man vil sea af Forholdene Tab. I, Fig. 1 og 
Fig. 7, simpelthen derfra, at Stænglen i Knoptilstanden har 
været presset op paa den ene Side af Rodstokken , paa den 
anden til den i Hukken af det fleeriibbede Blad udviklede 
Knop; naar saaledes som Tilfældet ofte er, denne Knop hur- 
tigt udvikler sig og bliver fast og fyldig, vil den opstigende 
Stængel endog blive temmeligt dybt udhulet paa den mod 
Knoppen vendte Side (snil. Fig. 7, q). Denne af Knopleie- 
forhold betingede Form aftager selvfølgelig opefter og spores 
ikke længere 1 — 2 Centim. ovenfor Basis; i sin største Længde 
har Stængelen omtrent ens Form og tillige ens Førlighed, 
hvilken sidste dog vexler endeel hos de forskjellige Individer, 
nemlig fra 2 til 4 Millim. i Tværmaal. Henimod Spidsen 
afsmalnes Stænglen og har tæt under Axet en svag, men 
tydelig Indsnøring, hvorefter den igjen udvider sig, idet den 
gaaer over til det endestillede, teenformede eller smalt æg- 
formede, 8 — 20 Millim. lange Ax. 
