187 
frem til forskjellig Tid, altsaa ere af forskjellig Alder, træffer 
man følgelig i samme Knippe alle Overgange fra den lyse til 
den mørke Farve. 
Tab. I, Fig. 1—3 vise Røddernes (h-, Ir', h*) Beskaf- 
fenhed og Stilling paa de forskjellige Alderstrin; ved nogle 
af Leddene ere Rødderne afskaarne, saa at kun Arrene 
(i, i') af dem antyde deres Plads. Tværsnittet Tab. I, Fig. 6 
og Længdesnittet Fig. 8 (h: Rødderne) vise deres Forhold 
til Rodstokken og til det fleerribbede Blad. 
5. Oversigt. Tydning. Analogier. 
For en overfladisk Betragtning tager det sig ud, som om 
Eleocharis i Lighed med saamange andre beslægtede Planter 
bestod af en typisk ubegrændset, af forlængede Ledstykker dannet 
Rodstok, der af og til opsender opstigende blomsterbærende 
Stængler; det seer endvidere ud, som om denne Rodstok var et 
enkelt Skud eller en enkelt Axe (Monopodium) og de opstigende 
Stængler Biaxer paa Rodstokken, der altsaa vilde blive Plan- 
tens (relative eller absolute) Hovedaxe. Denne Opfattelse er 
aabenbart ogsaa den almindelige blandt Botanikerne; der er 
mig overhovedet ingen Beskrivelse eller Figur af Planten be- 
kjendt, for hvilken den nævnte Anskuelse ikke ligger til 
Grund. Jussieu (Botanique, Vme edit., p. 128) benytter endog 
Eleocharis, af hvilken der vedføies en meget unøiagtig Teg- 
ning, som Typus for den nævnte Art af Forgreningsforhold. 
Doli, der ellers i Reglen forstaaer at see paa en Plante, 
nøies med at sige (Flora des Grossherzogth. Baden, I, p. 308): 
»Wurzelstock seitlich, kriechend. Halm gewöhnlich 1 bis 2 
Fuss hoch, ein wenig zusammengedrückt, nur am Grunde mit 
einigen Blättern bekleidet; die untersten derselben schuppen- 
förmig, die oberen scheidenförmig, ohne Spreite,« i hvilken 
Beskrivelse ogsaa Skildringen af Bladene er unøiagtig og vild- 
ledende, da man maa antage, at der er flere skedeformede 
Blade. I Reichenbachs » Icônes floræ Germ, et Helvet.«, et 
Værk, der i Almindelighed benyttes som Norm ved Arts- 
bestemmelser, er der Vol. VIII, Tab. CCXCVII givet en Figur 
