198 
undersøge forholdsviis Lidet i levende Tilstand; det er rime- 
ligt, at der blandt nærstaaende Slægter kunde findes noget 
Analogt. 
Blandt de øvrige Monocotyledoner finder der hos Zostera 
marina L., hvad Didrichsen først har viist mig, regelmæs- 
sigt en Knopforskydning Sted, idet Knoppen til hvert Blad 
er anbragt tæt under Basis af det næstfølgende Blad, altsaa 
er fjernet fra sit Støtteblad ved hele det lange mellemliggende 
Ledstykke. Knopperne ere her imidlertid deels hvilende, 
deels overhovedet ikke bestemte til at udvikle sig, og Axen, 
langs ad hvilken Knopperne ere stillede, er et Monopodium, 
saa at Ligheden med Eleocharis indskrænker sig til selve 
Forskydningen. 
Væsenligt overeensstemmende med Zostera ere en Mængde 
tropiske Orchicleer, paa hvis overjordiske Knolde, der ere 
Monopodier, Knopperne ofte ere forskudte heelt op under 
det følgende Blads Basis. Enkeltheder angaaende disse Plan- 
ters Bygning findes hos Prillieux (Ann. des scienc. natur., 
Jan. 1867.). 
Blandt Dicotyledonerne forekomme Knopforskydninger 
med omtrent samtidig Udvikling af Hoved- og Biaxe ikke 
sjeldent i Blomsterstanden hos forskjellige urteagtige Planter, 
f. Ex. hos flere af de i vore Haver dyrkede Delphinium- og 
Sedum-AxiQY , og er her ofte ledsaget af en Forskydning 
af Støttebladet, hvorved dette kommer til at udspringe 
fra den Green, for hvilken det er Støtteblad. En sammensat 
Blomsterstand faaer paa denne Maade ofte et meget forvirret 
Udseende, men naar man følger det ledende Kjendetegn, at 
hver Biaxe begynder med Blade, der staae tilhøire og til- 
venstre for Hovedaxen, vil man i Reglen ingen Vanskelighed 
have ved at udrede det egentlige Forhold. I de nævnte og 
andre lignende Tilfælde har Knopforskydningen imidlertid en 
mere tilfældig Karakteer, idet Grenene snart udspringe næsten 
fra Hjørnet af Støttebladet, snart i større eller mindre Af- 
stand derfra. 
En svagere Grad af Knopforskydning finder man temme- 
lig stadigt hos endeel træagtige Planter, f. Ex. hos fiere Ju- 
