220 
Undtagelse, idet Væxtspidsen, der som sædvanlig dækkes 
af flere Lag ældre Celler (Rodhætten), bestaaer af et 
homogent, protoplasmafyldt Væv, af hvilket efterhaanden 
Rodens forskjellige Dele uddanne sig. — 
I Henseende til Farve og Celleindhold stemmer 
Rodens anatomiske Partier i det Hele overens med Rod- 
stokkens. Kjærneskeden og Vedringen have en mat hvid 
Farve, og Cellerne med Undtagelse af Karrene og Kambial- 
cellerne ere i udviklet Tilstand fyldte med Amylum. Mellem- 
barken antager snart den samme mørkebrune Farve som Rod- 
stokkens Mellembark, og navnlig fremkommer der en stærk 
Farvemodsætning mellem den hvide Kjærneskede og de nær- 
mest tilgrændsende, med tykke mørkebrune Vægge forsynede 
Barkceller. Yderbarken er oftest lys, i ældre Tilstand un- 
dertiden lidt brunlig. - Da Basten mangler i Rødderne, faae 
disse ikke den for Rodstokken og Bladene karakteristiske 
brune Længdestribning, men blive temmelig samtidigt ovenfra 
nedefter brune over hele Overfladen, idet Mollembarkens 
mørke Farve skinner igjennem Yderbark og Overhud. Lige- 
som hos Rodstokken dø de ydre Lag tidligt bort og opløses 
da til en formløs brun svampet Masse, medens det fastere 
Midtparti forholdsviis længe vedbliver at være levende. 
FORKLARING TIL FIGURERNE. 
(Tab. I— III). 
(Bogstaverne have i det Hele taget samme Betydning ved alle 
Figurerne og ere derfor i Reglen kun forklarede ved de Figurer, hvor 
de først forekomme , eller hvor de ere benyttede paa en fra den 
tidligere afvigende Maade). 
Tab. I, Figg. 1 — 13: Eleocharis palustris. 
Fig. 1 : Den yngste Deel af en kraftigt voxende Rodstok med de 
derfra opstigende Stængler. — 
a: Rodstokkens tokjølede Blad, der altid er Førsteblad paa 
hvert nyt Skud. 
