236 
Bubus) således, at de i enkelte egne, hvor de sjeldnere 
forekomme, synes at have fuld artsret, medens de i ud- 
bredningscentret kun optræde som varieteter. 
Barhula scpiamigera Yiv. (Anna]. Bot., 1804. — B. meyn- 
hranifolia Hook., Sch. syn.). Pietra a Padole pr. Pisa (P. 
Savi) ; solåbne klipper ved S. Giuliano. Vivianis navn er 
ældre end Hookers (cf. De Not., musci ital., I, p. 20). 
Barhula unguiculata Hdw. Me^et almindelig i en stor 
mængde forskjellige former. 
Barhula fallax Hdw. Arnos bredder ved Pisa, steril. 
Barhula gracilis Schwg. Pisa, steril; med frugt i mængde 
på lerjord ved foden af bjergene mellem S. Giuliano og 
Asciano. 
Barhula revoluta Schwg. Mure ved Serchio nær Lucca 
(Bicchi). 
Barhula convoluta Hdw. Serchio (Beccari); Pisas mure. 
Barhula tortuosa W. et M. Klipper ved Ripafratta, steril. 
Barhula squarrosa Sch. Almindelig på sandede steder 
og klipper, men altid steril: Pisas mur; Arnos bredder; S. 
Giuliano; Gombo; Torre del Lago. 
Barhula fragilis Wils. Kalkklipper i de pisanske bjerge, 
med frugt (Bicchi). 
Barhula cuneifolia Brid. Serchio-dalen (P. Savi), Ripa- 
fratta og S. Giuliano, på jorddiger; på det sidste sted blandet 
med var. pilifera. Fra B. muralis er den meget vel adskilt. 
Barhula muralis Hdw. Overalt på mure og klipper, und- 
tagelsesvis også en enkelt gang på bar jord, i mange former, 
af hvilke jeg særlig vil nævne var. incana Sch., der i ud- 
seende er meget lig B. squamigera, imellem hvilken den voxede 
ved S. Giuliano, og en meget robust form med længere 
blade og længere tandrør, der fandtes på en mur ved Prato. 
Barhula suhulata Brid. De pisanske bjerge (Beccari); 
skov ved Torre del Lago. 
Barhula papillosa Wils. Denne altid sterile art, der 
hidtil ikke var kjendt fra Sydeuropa, synes at være ligeså 
almindelig udbredt dér, som her. Jeg har intetsteds set den 
i sådanne masser som i alleerne om Torino, og den findes 
