52 
dækket er helt omsluttende, maske endogså lukket i spidsen; 
e) ved frugtmodningen bøjer kurvdækkets blade sig tilbage. 
Det er da ikke at undres over, at, hvis vi indenfor hver 
hovedgruppe i familien (Astersgruppen, Salatgruppen, Tidsel- 
gruppen og Malurtgruppen; — Labiatifloræ lader jeg ude af 
betragtning) ordner slægterne alene efter fnokkens anatomi- 
ske bygning, vil en sådan gruppering give et billede, der er 
mærkværdig ligt den gruppering, man væsentlig ad anden 
vej er nået til. Dette taler stærkt for at tildele fnokken en 
stor betydning i den nævnte henseende også i tvivlsomme 
tilfælde. 
Jeg forsøger en sådan gruppering, baseret alene på fnok- 
kens anatomiske bygning: 
Det viser sig da, at slægterne i hver hovedgruppe ordner 
sig i rækker (just ikke altid i lige linier), der ligesom ud- 
stråler fra et centrum; det viser sig fremdeles, at alle fire 
hovedgrupper er væsentlig ens konstruerede. 
At bestemme centrums beliggenhed aldeles nøjagtig er 
os temmelig ligegyldigt, blot det bestemmes tilnærmelsesvis; 
dette kan let ske ved betragtning af det, jeg i det foregående 
har udviklet. Her viser sig nemlig følgende udstrålingsrækker : 
1ste række: Fnokkens flyveevne tiltager gradvis (fnk. fer- 
formig-hårformig-grenet) ; 2den række: flyveevnen aftager 
(fnk. børsteformig — nul); 3 die række: fnokken bliver et 
\ingeapparat, hvis betydning aftager (fnk. hindeagtig — nul). 
Med efterfølgende oversigt bedes sammenholdt den oversigt, 
jeg har givet pg. 33—35. 
Sal at gruppen. Nærmest ved centrum står på den ene 
side: Tragopogon, Hypochæris , Scorzonem og Leontodon, 
hvis ferformige fnok omtrent står på et og samme anatomi- 
ske udviklingstrin. Herfra udstråler næsten i lige linie — 
idet flyveevnen gradvis tiltager — følgende slægter i den an- 
givne orden: Picris - Hieracium, Ci^pis — Sonchvs — 
Lactuca og Taraxacum. 
På den anden side centrum finder vi følgende lille række 
(fnk. hindeagtig — nul) : Cichorium og Lampsana, 
