62 
segmentcelle deler sig ved en cellevæg, paralel med bladfladen ; 
denne kløvning af cellelaget i to begynder indenfra og går 
udefter o: følger randvæxtens retning; sålænge randvæxten 
ikke er afsluttet, er der altid i nærheden af randlinien en 
række segmentceller, der endnu er udelte. Pleromet udvikler 
ved fortsat væxt karbundtsystemet og bladpladens mediane 
grundvæv. Hvert større karbundt udvikles ved livlige tan- 
gentiale og radiale delinger af to hosliggende celler; men 
da disse er døttreceller af en og samme segmentcelle, kan 
man altså føre selv de store karbundters udvikling tilbage 
til 1 eneste celle; hver af de to celler vil foruden elementer 
af karbundtet endnu udvikle nogle få grundvævsceller på den 
side, der støder umiddelbart op til periblemet. Mindre kar- 
bundter kan udvikles af 1 af sådanne to hosliggende celler 
og da altid af den, der vender mod bladets overside. Ræk- 
kefølgen i udviklingen af de større karbundter går oprindelig 
indenfra udad; dog vil der efterhånden indskydes nye (mindre) 
karbundter mellem de ældre. De pleromceller, der ligger imel- 
lem karbundterne, udvikler ved langsomme, såvel tangentiale 
som radiale delinger, bladets mediane, senere bladgrøntfø- 
rende grundvæv. 
Ved denne intercalære væxt, der tager sin begyndelse, 
længe før randlinien ophører med sin virksomhed, og ved- 
bliver en tid efter, har altså pleromet udvidet sig betydelig 
såvel i tangential som i radial retning. 
Periblemet, der udvikledes af randlinien som en cel- 
lekappe (fig. 47- q), bestående af 1 cellelag, uvider sig meget 
længe alene i en retning, der er paralel med bladfladen, og 
deler sig overensstemmende hermed alene radialt. Først 
længe efter at randvæxten er afsluttet, efter at pleromet 
næsten har fuldendt dannelsen af sit karbundtsystem, og en- 
delig efter at periblemcellerne har udviklet bladgrønt, — først 
da udvider bladpladens periblem sig pludselig i radial ret- 
ning (o: lodret på bladfladen) og deler sig i overensstem- 
melse hermed tangentialt. Denne celleudvidelse, ledsaget af 
tangentiale delinger, er især livlig i det øvre periblem, hvor 
