udskilte væv strax udvikle sig lateralt; i andre tilfælde er 
der ligesom en pavse mellem topvæxt og randvæxt, idet bla- 
dets mediane parti udvikler sig kraftig ved intercalær væxt, 
før randlinien dannes.*) Hos nogle (f. ex. Runiex, Cirsium^ 
Vinca, Hierackun Auricula ofl.) danner bladpladens øvre pe- 
riblem et palisadevæv dels ved radial cellestrækning, dels 
ved gentagne tangentiale delinger; hos andre (f. ex. Cynoglos- 
sum, Lithosperinuni, BJitiini Bon. Jlenric.) deler palisadevævet 
sig kun 1 gang; atter hos andre (f. ex. Hablitzia taninoides) 
dannes palisadevævet alene ved radial cellestrækning af øvre 
periblems celler (tangentiale delinger udebliver aldeles). 
I ikke få tilfælde udebliver tangentiale celledelinger i det 
nedre periblem, skønt øvre periblem deler sig (f. ex. Myosotis 
aJpestris.) I fa tilfælde er der meget ringe forskel mellem 
det øvre, nedre og mediane grundvæv i udviklet tilstand. 
Dette og andet mere kan jeg ikke indlade mig videre på, da 
det tildels ligger udenfor afhandlingens plan. 
3. 
N edrebladet hos Cirsium arvense viser os ikke just 
noget nyt; dog vil jeg ikke forbigå det, da det er af betydning 
at se, hvorledes blade af de forskelligste formationer følger 
væsentlig de samme væxtlove. Bladet viser sig under stæn- 
gelens brede, svagt hvælvede væxtspidse som en kraftig 
knudeformig valk, der breder sig noget til begge sider. 
Længdesnit viser os bladets væxtspidse dannet af en 
pleroramasse, der foroven ender temmelig stumpt og er omgiven 
af 2 kapper: dermatogen og 1 periblem. Bladets væxtspidse 
forandrer imidlertid form under væxten, bliver efterhånden 
mere slank; i samme forhold bliver pleromet efterhånden mere 
tilspidset. Bladets mediane parti opnår ingen synderlig kraftig 
udvikling; det af det apicale væxtpunkt udskilte væv voxer 
strax jævnt ud til siden; denne randvæxt går for sig ved en 
randlinie, der i hvilkensomhelst højde og på hvilketsomhelst 
*) Cfr. Eichler: Zur Entwickelungsgeschichte des Blattes 1861 p. 12—13. 
5* 
