69 
radialt. Periblem mangler aldeles. Bladets væxtspidse for- 
andrer imidlertid form lidt efter lidt og løber tilsidst ud i en 
hårformig spids. Mens det har været mig umuligt at afgøre, 
om væxtspidsens 2 elementer virkelig i begyndelsen udvikles 
hver ved sin topcelle, volder dette spørgsmåls besvarelse ingen 
vanskelighed på bladets sidste udviklingsstadier, efterdi såvel 
tversnit som længdesnit som en umiddelbar betragtning af 
cellernes anordning ikke lader os i tvivl om, at pleromet til- 
sidst løber ud i enkelt cellerække, udviklet ved en topcelle 
af 1ste grad , mens dermatogenet samtidig udvikles ved en 
ydre topcelle af 5te grad. Pleromet standser imidlertid i 
væxten noget før dermatogenet, hvis topcelle slår over til 4de 
grad for endnu undertiden at slå over til 3die eller lavere grad. 
Uandvæxt: Det af bladets apicale væxtpunkt udskilte 
væv (formeret endel ved intercalær væxt) udvikles lateralt 
— kun ikke i bladets øverste spidse — ved en randlinie. 
Tversnit gjennem denne viser os på bladets forskellige ud- 
viklingsstadier og på forskellige højder af det samme blad 
det samme billede, fremstillet i den skematiske figur 46. Rand- 
linien dannes nemlig af to elementer a) en indre række rand- 
celler af 2den grad (fig. 46 t y, pierom ) og en ydre række 
randceller af 3die grad (fig. 46 ti, dermatogen). Dog må jeg 
bemærke, at mod slutningen af randvæxten går sædvanlig 
pleromets randcelle over fra 2den grad til 1ste grad (overgang 
fra fig. 46 til fig. 45). 
rntercalœrvœxt: Vi skal følge den videre udvikling af 
bladpladens pierom og dermatogen: Pleromet udskiltes af 
randlinien som en solid celleflade, dannet (undtagen i bladets 
yderste rand) af 2 lag celler. Det øverste af disse forbliver 
altid udelt o: deler sig alene ved radiale cellevægge. Det 
nederste derimod spalter sig meget snart ved tangentiale 
celledelinger i 2 cellelag (hist og her kan de tangentiale de- 
linger udeblive) ; denne kløvning af det oprindelige cellelag i 
to skrider frem indenfra udad o : følger randvæxtens retning 
(alene i bladets yderste rand udebliver den). Vi finder nu 
^adpladens pierom — vi ser bestandig borl fra bladets mediane 
