71 
udvikling af bladet hos Begonia fuchsioides (navnlig: a) den 
fuldstændige mangel af periblem, b) væxtspidsens forandring 
af form og udviklingsmåde, c) randliniens bygning og d) ple- 
romets udvikling ved intercalær væxt) genfindes hos andre 
Begoniaceer, f. ex. B. sempervirem, H. Po/ygonatum , B. 
Dregei ofl. Hos de fleste af disse vil der i randlinien op- 
stå nye apicale væxtpunkter af 2den orden med samme 
bygning og udvikling, som det apicale væxtpunkt af 1ste orden 
besidder på et senere eller på et tidligere udviklingsstadium. 
Meget nær til foregående slutter sig løvbladet hos nogle Ges- 
neriaceer og Piperace er (f. ex. Columnea, ÆschynanthuSy ofl.). 
Dermatogenet, der hos Begonia fuchsioides delte sig i 2 celle- 
lag, hvoraf det øverste dannede epiderm, har hos de forskel- 
lige Begonier en meget forskellig udvikling, en sag, jeg senere 
skal vende tilbage til. 
5. 
Knopskæl og løvblade hos Taxus baccata. Top- 
væxt: Bladets væxtspidse er oprindelig stumpt afrundet; under 
væxten forandrer det efterhånden form, og løber tilsidst, idet 
topvæxten afsluttes, ud i en ret kraftig spids. 
Ved umiddelbart at betragte det meget unge blad (jeg 
taler foreløbig både om knopskæl og om løvblade) på for- 
skellige udviklingsstadier vil man iagttage, at bladets spidse 
indtages af 1 eneste celle, der på alle stadier er omgivet af 
4 celler, hvoraf de to er stillede tilhøjre og venstre, de 2 
andre forud og bagud. Ved heldig drejning af præparatet 
vil man også kunne se den topstillede celle, der i begyndelsen 
er indsænket, senere mere fremtrædende, afskære segmenter 
med temmelig stor regelmæssighed i 4 retninger. Længdesnit 
gennem unge blade før topvæxten endnu er afsluttet (hvilket 
kendes på, at hin spids ikke er dannet), længdesnit, der idet- 
mindste synes at være ført gennem bladets midtaxe, viser 
følgende : en axil cellemasse løber foroven ud i en kort celle- 
række, dannet af 2 over hinanden stillede celler, adskilte ved 
en horizontal væg (den 3die celle fra spidsen har delt sig 
