74 
gennemløbet den hele række af udviklingsformer, der fremstilles 
ved fig. 46, 45, 44 og 43. Jo nærmere ved bladspidsen, jo 
tidligere slår endophyllets randcelle over fra 2den til 1ste 
grad; i selve spidsen har vi set, hvorledes endophyllet fra 
først til sidst udvikles ved en række randceller af 1ste grad 
(i den allerøverste spids mangler endophyllet). 
Løvbladet. Randlinien er i den største del af bladet 
bygget som fig. 46 viser; randvæxten er meget kortvarig; 
ganske kort, før hele bladets randvæxt ophører, slår endo- 
phyllets randcelle over til 1ste grad (1-få celledelinger), mens 
dermatogenets randcelle går over til 2den grad og endnu 
fortsætter væxten selvstændig ep meget kort tid (overgang 
fra fig. 46—44). 
Forholdet mellem bladets topvæxt og randvæxt: For 
dermatogenets vedkommende møder forsøget på at forstå for- 
holdet mellem topvæxten og randvæxten ingen alvorlig van- 
skelighed. Ved at sammenholde de facta, hvoraf jeg har 
givet en fremstilling, med den regelmæssige anordning af der- 
matogencellerne, der findes på det meget unge blad (ens for 
knopskæl og løvblade) samt de nye cellevægges optræden, 
bliver vi istand til at give et tilnærmelsesvis rigtigt billede 
af hint forhold. Et sådant billede har jeg givet i den ske- 
matiske figur 42, hvor alle intercalære delinger er udeladte; 
t er dermatogenets topcelle; a, b og c er tre segmentceller, af- 
42 
