77 
udvikler sig fra først af ved 1 kraftig topcelle af 5te grad, 
der afskærer segmenter ved ikke convergerende vægge, og 
således danner hele bladfligens derraatogen. Da dermatoge- 
nets væxt er absolut apical, kan der ingen tvivl være om, 
at også pleromets og periblemets væxt er absolut apical, så- 
lidt som der kan være tvivl om, at jo periblemet har fortsat 
topvæxten en tid efter at pleromets topvæxt er afsluttet. 
Dermatogenets topcelle, der oprindelig har form som en om- 
vendt pyramide, hvis nedadvendte spids er afstumpet ved et 
horizontalt plan, forsætter væxten selvstændig efter, at peri- 
blemets væxt er afsluttet, idet den går over til 4de grad 
(cfr. fig. 37); under den følgende væxt slår dermatogenets 
topcelle over til 3die grad; i sjeldnere tilfælde endnu til 2den 
grad; kun i 1 tilfælde har jeg set topcellen nå ned til 1ste 
grad. Vi ser altså, at bladfligcns apicale væxtpunkt efter- 
hånden kan antage 6 forskellige udviklingsformer (i regelen dog 
kun 4), gående over fra højere til lavere form. Enhver over- 
gang sker gradvis; modsætningen mellem den såkaldte ter- 
minale hårspids og det såkaldte »egentlige blad« existerer ikke 
oprindelig. Den topcelle, hvori hårspidsen ender, er den 
samme topcelle, der afskar segmenter umiddelbart efter bla- 
dets dichotomi. Megen Interesse frembyder det at følge, hvor- 
ledes topcellens delingsmåde bestemmes ved udvidelsesretningen. 
Topcellen bliver efterhånden mere høj og slank, idet dens 
opadvendte grundflade, der fra først af kun er svagt udhvælvet 
(topcellen indsænkt), tilsidst bliver stærkt, næsten rørformig 
udtoppet, idet udvidelsesretningen nærmer sig mer og mer 
til at blive vertical V). 
^) Forøvrigt henviser jeg til Mercklin (zur Entw. der Blattgest. Jena 1846 
pg. 75—77 samt tab.), Borodin (Bot. Zeit 1870; cfr. Magnus, Bot. 
Zeit. 1871) og Hegelmaier (Bot. Zeit 1871). Forsavi dt synes alle tidli- 
gere iagttagere at have set fejl pà hårspidsen, som denne stadig skildres 
som noget andet end bladet selv. Mercklin giver forøvrigt en i alle måder 
ypperlig beskrivelse af selve harspidsens dannnelse; man høre: „Die Zel- 
lenstrang wächst nur an seiner Spitze, d. h. er bildet hier neue Zellen 
^ , 3—4 reihigen zelligen Strang, der mit einer einzelnen Endzeile 
scMiesst. . , . Uheldig er derimod Hegelmaier, der fejlagtig kalder 
