39 
intercalære væxt følger så at sige den apicale og laterale væxt 
i hælene. Efter at bladets apicale væxt er afsluttet, op- 
hører de intercalære delinger lidt efter lidt, først i fnokkens 
spidse, sidst ved fnokkens grund. 
Hvad jeg hos SHybutn Marianwn har iagttaget med største 
klarhed'), har jeg fundet bekræftet ved undersøgelse af den 
hårformige fnok hos de kurvblomster, hvis fnok overhoved 
har lateralvæxt (cfr. f. ex. Cirsium fig. 1-9, Sonchus fig. 24). 
Ejendommeligt er det, at hos sådanne slægter, i hvis fnok 
den laterale væxt er meget svag eller nul (f. ex. Taraxacum, 
Senecio, Tussilago, Aster o. fl.), foregår vingedannelsen heller 
ikke ud til de to sider, men i en ligegyldig retning (fig. 33, 36) ; 
ligeså er vingedan. her ikke blot ofte uregelmæssig, men kan 
endog (Aster, Erigeron) foregå ved tangentiale vægge (fig. 33). 
Ingen fnokform mangler apical væxt og intercalær væxt^j. 
Jeg har i det nærmest foregående holdt mig væsenlig til 
celledelingen, kun løselig berørt cellestrækningen. Som en al- 
mindelig regel for alle celler i alle fnokformer gælder det^ 
at udvidelsen sker væsentlig (selvfølgelig ikke udelukkende) 
i retning af fnokkens længdeaxe (dog vil de randstillede ini- 
tialceller udvide sig, sålænge fnokkens lateralvæxt varer, 
væsentlig i horizontal retning; det samme gælder om den 
ydre topcelle , sålænge endophyllets apicale væxt ikke er af- 
sluttet). Hos mange kurvblomstslægter vil cellestrækningen 
vedblive i fnokkens nedre parti (mens den øverste del af fnk. 
bliver i hvile) længe efter, at den apicale, laterale og inter- 
calare væxt ved celledeling er ophørt, således hos: Cirsium, 
Silybum, Carduus, CarUna o. fl.; hos mange andre mangler 
en sådan længe fortsat, basilær, intercalær cellestrækning, så- 
Jeg sigter herved alene til det væsentlige, idet jeg vel ser, at der endnu 
kunde ønskes nærmere oplysning f. ex. om forholdet mellem den laterale 
væxt og de intercalære delinger, der ere lodrette på fnokkens længdeaxe, 
o. a. m. 
-) Endnu skal jeg bemærke, at jeg f. ex. hos Cirsium arvense, Èupatorium 
cannahinum o. a. som sjeldne undtagelser har fundet enkelte uregel- 
mæssigheder i udviklingen af endophyllet — vel at mærke ved siden af 
den normale udviklingsgang. 
