36 
4. 
Lad os nærmere betragte den hår-, fer- og børsteformige 
fnoks laterale og intercalære væxt. 
Vi tager for os fnokken hos Silyhum 7narianum^ der 
vel i alt væsentligt har samme udvikling som fnokken hos 
Cirs. arv., men dog viser nogle forhold endel tydeligere. 
F nokkens endophyl: dette udvikler sig ganske som hos 
Cirs. arv, o: den enkelte af indre topcelle udskilte segment-celle 
deler sig snart — som fremstillet fig. 1 —4 — i fire celler: a, b, 
c og d. Angående de intercalære delinger i cellerne c og d 
henviser jeg til 1. 1. b.; derimod skal vi her nærmere betragte 
udviklingen af de to sidestillede celler a og b. Disse to cel- 
ler voxer ud hver til sin side, afskærende segmenter bagtil 
— et efter et — ved cellevægge , der står lodret på væxt- 
retningen (fig. 40 a samt den skemat. figur 40 c); dog op- 
hører denne lateralvæxt efter 1, 2, 3 à 4 delinger (kraftigst 
i fnokkens basaldel). Men nu vil tversnit på forskellige høj- 
der vise os en sådan ud til siden voxende initialcelle for 
endophyllet, med andre ord: endophyllets lateralvæxt sker 
ved en enkelt række af randstillede initialceller (endophyllets 
randceller). De af den randstillede initialcelle udskilte segment- 
celler deler sig (intercalær deling) først ved en væg, der går 
paralel med initialcellens væxtretning (skemat. fig. 40 c; cfr. 
fig. 6, 7 og 8); senere optræder endnu andre, mer eller mindre 
uregelmæssige, intercalære delinger. Som nys nævnt ophører 
initialcellen tidlig med sin laterale væxt (bliver da ofte — efter 
sidste deling — meget lille, se fig. 29 b), derimod varer den 
påfølgende væxt ved intercalære delinger endnu ved en tid 
(sammenlign fig. 40 a og fig. 29, der viser yngre udviklings- 
tilstande af fnk. hos Sihjhvm Mar., med fig. 40 b, der er et 
tversnit gennem en færdig dannet fnokstråles basadel hos 
samme plante). 
Fnokkens epiderm: Det er vel i sig selv klart, ikke 
blot, at den unge epiderm (dermatogen) må holde skridt med 
endophyllets udvikling, men også, at den enkelte del af der- 
