34 
B. Omkring Sonchus arvensis, Aster Tripol. og Anten- 
naria dioeca grupperer sig: 
a) Det indre bladvæv er nogen- 
lunde vel udviklet, de secun- 
dære delinger sparsomme; kun 
hos de først nævnte slægter kan 
udviklingen (i fnokkens grund) 
nå en svag antydning af kar- 
bundtdannelse; svagest udvik- 
let viser det indre bladvæv sig 
som en enkelt cellerække, der 
dog når højt op i bladet. 
^) Pier i s hieracioides L. 
Hieracium umheUatum L. 
— boréale Fr. 
Crépis biennis L. 
— tectorum L. 
Sonchus arvensis L. 
— palustris Li. 
— oleraceifs L. 
Inula Britanica L. 
— salicina L. 
Solidago virga aurea L. 
Eupatorivm. r.annabinum 
L. 
Frfasites albus Gärtn. 
Tussilago Farfara L. 
Erige yon acris L. 
Aster Tripolium L. 
Gnaphalium luteo - album 
L. 
^)Antennaria dioecaGärtn. 
b) Det apicale væxtpunkts to ele- 
menter (indre og ydre topcelle) 
ophører enten samtidig med de- 
res celledelinger [Pi cri s. Tussi- 
lago o. fl.) eller indre topcelle 
standser først sin væxt, mens 
ydre topcelle endnu en kortere 
eller længere tid fortsætter 
væxten (f. ex. Eriger on, /Ister, 
Sonchus. Gnaphalium og An- 
temiaria). Fnokken hos slæg- 
terne i denne gruppe har altså 
entet slet intet eller kun et kort 
eller - sjeldnere — et kraf- 
tigt, flercellet terminalhår. (De 
eneste slægter, hos hvilke dette 
terminalhår er meget kraftigt, er 
Gnaphalium og Antennaria.) 
c) Undertiden udvikler fnokken 
flercellede, ved topcelle udvik- 
lede lateralhår, hvorved fnok- 
ken bliver tilsyneladende grenet 
{Sonchus, Gnaphalium og An- 
tennaria). Fnokken er al- 
drig ferformet (undtag. P^m■.9). 
^) Picris hieracioides danner i alie henseender overgangen til foregående 
gruppe {Leontodon)-^ det kan derfor ikke undre os hos P. at finde en 
ferformet fnok. 
^) Antennaria dioeca danner overgangen til den folgende gruppe. Det ma 
erindres, at her ingen skarpe grænser kan drages! 
