32 
former, skal jeg hertil føje en ganske kort oversigt over 
den anatomiske bygning af fnokken hos en mængde andre 
kurvblomster, jeg i den henseende har undersøgt. 
I det hele har jeg anatomisk gennemgået — af kurv- 
blomster med hår, fer eller børsteformig fnok — 51 arter, 
fordelte på 33 slægter. 
Idet jeg nu ordner de forskellige slægter og arter i 
grupper, må jeg bestemt bemærke, at der ingensteds findes 
nogen skarp grænse mellem disse. Jeg har for enkelte arters 
vedkommende påvist, hvorledes der i samme blomst findes en 
ikke ubetydelig forskel mellem udviklingen af de svageste og 
udviklingen af de kraftigste fnokstråler, — en kløft, der imid- 
lertid udjævnes ved de talrigste overgange. Men en sådan 
forskel mellem svage og kraftige stråler findes i enhver 
blomst hos enhver art (især dog, hvor fnokken består af 
flere kredse!), hos nogle meget udpræget, hos andre svagt; 
det vilde derfor være muligt at fremstille alle tænkelige over- 
gange fra fnokken på det laveste til fnokken på det højeste 
udviklingstrin. 
Ved grupperingen tager jeg kun hensyn til de væsent- 
ligste forskelligheder i udviklingen ; mangfoldigt, som der ellers 
kunde være at bemærke ved den enkelte arts fnok — f. ex. 
cellernes relative tykvæggethed, cellestrækning, vingedannelse 
o. s.v. — forbigår jeg her, da det ikke interesserer os i denne 
sammenhæng. Senere skal jeg også tage disse forhold i be- 
tragtning. 
Hvad rækkefølgen i den enkelte gruppe angår, har jeg 
mest taget hensyn til det udviklingstrin, hvorpå det indre 
bladvæv står i den enkelte arts fnok, således at jeg har 
stillet fnokformerne med det kraftigst uddannede endophyl 
øverst o. s. v. ; dog har jeg ikke gennemført dette fuld- 
stændig : 
