23 
os billeder som fig. 32 c og d — af svagere stråler som fig. 
32 a og b. Dette er nok til at vise os, at udviklingen af 
fnokken hos Tnssilago Farfarn sker gennem nøjagtig de samme 
celledelinger som udviklingen af fnokken hos Sonrhus arvensis 
og Cirshim arrense (sammenlign fig. 32 d med fig. 4); men de 
sekundære delinger følger endnu langsommere efter end til- 
fældet var hos Sonchus arvensis. Derfor består i de kraftige 
fnokstrålers øverste halvdel endophyllet kun af en enkelt række 
celler {initialcellen den øverste); alene i fnokkens nederste 
del optræder sekundære delinger, og det endda kun de aller- 
første. I de svageste stråler derimod dannes hele endophyllet 
— lige fra fnokkens grund til dens spidse — kun af en enkelt 
cellerække. 
Det apicale væxtpunkts to elementer (indre og ydre top- 
celle) ophører (som hos Cirsium), såvidt jeg har iagttaget, med 
deres celledelinger samtidig; fnokken hos luss. Farf, synes 
derfor ikke at bære nogen terminal, flercellet hårdannelse 
som fnokken hos Sonchys. Ligeså lidt udvikles her nogen 
»vinge«. 
b. I fnokken hos Aster Tripolium har endophyllet næsten 
samme udvikling som i fnokken hos foregående eller blot 
noget svagere (fig. 33 a og b er tversnit af fnokkens basis, 
c og d tversnit gennem midten; e tversnit gennem den aller- 
øverste spidse). Det indre bladvæv standser sin væxt noget 
før dermatogenet, der som hos Sonchus voxer ud til et kort, 
flercellet hårformigt legeme. 
Hvad der imidlertid særlig karakteriserer fnokken hos 
Aster Trip. er dens ejendommelige vingedannelse. Denne ud- 
vikles nemlig ikke som hos Sonchus og overhoved de fleste 
kurvbl., hos hvilke vingedan. forekommer, ved skævt stillede 
